Справа № 826/14089/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сігма Ліфт Сервіс»
до Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сігма Ліфт Сервіс»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва 12
вересня 2014 року з позовом до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 03 вересня 2014 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 жовтня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем у період із 06 по 12 серпня
2014 року проведено перевірку позивача,
за результатами якої 19 серпня 2014 року
складено акт № 928/26-54-22-05-07/36146408 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
фінансово-господарських
взаємовідносинах із товариством з
обмеженою відповідальністю
«Кийстройпоставка» за березень 2014
року, відповідно до висновків якого,
позивачем занижено податок на додану
вартість за березень 2014 року у розмірі
580100,00 грн., чим порушено п.п.198.1, 198.4, 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки, 03 вересня
2014 року прийнято оскаржуване рішення,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 580 100,00 грн. за
основним платежем та у розмірі 290 050,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Позивач не погоджуючись з вказаним
рішенням звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовані
нормами Податкового кодексу України,
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» № 996-XIV, Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88.

Так, відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та надання послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, в силу вимог п.198.2.
ст.198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Порядок складення платником
податку-продавцем податкової
накладної та надання її покупцю
визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 ПК
України.

Згідно до частини 1 статті 9 Закону №
996-XIV, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, з наведених законодавчих
положень вбачається, що підставою для
виникнення права платника податків на
формування податкового кредиту є
наявність одночасно двох умов: 1)
первинної документації, зокрема,
належним чином оформлених податкових
накладних; 2) наявність в осіб, які
здійснюють нарахування податку та
складання податкових накладних,
статусу платника податку.

Отже, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції та установити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції.

Дослідивши обставини справи, колегія
суддів встановила, що основними видами
діяльності ТОВ «Сігма Ліфт Сервіс» за
КВЕД є електромонтажні роботи, інші
будівельно-монтажні роботи,
будівництво житлових і нежитлових
будівель, оптова торгівля іншим
машинами та устаткуванням.

13 січня 2014 року між позивачем та ТОВ
«Кийстройпоставка» укладено договір №
с130114, договір поставки № т130114 та
договір підряду № п130114.

Згідно договору № с130114, позивач
доручає, а ТОВ «Кийстройпоставка»
приймає виконання робіт зі збирання
кабін та дверей ліфтів і ліфтового
обладнання на об'єктах позивача.

Кількість робіт та перелік об'єктів, на
яких дані роботи мали виконуватись,
встановлювались на підставі письмових
листів, які позивачем надавались ТОВ
«Кийстройпоставка».

Факт виконання робіт підтверджується
відповідними актами виконаних робіт та
податковими накладними, а оплата за
виконані роботи підтверджується
банківськими виписками.

За умовами договору поставки № т130114,
ТОВ «Кийстройпоставка» зобов'язалось
поставити, а позивач прийняти та
оплатити товар, обумовлений у
накладних.

ТОВ «Кийстройпоставка» на умовах
поставки DDP, власними силами та за
власний рахунок поставило на адресу
позивача (м. Київ, вул. Мала Житомирська,
20) товар в асортименті та найменуванні,
в об'ємі, у кількості, які узгоджені в
накладній. За зазначеною адресою
позивач орендує приміщення, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією договору.

Поставлений товар отримувався
головним інженером на підставі
довіреності від 31 березня 2014 року № 112.
У подальшому, товар розвезено за
адресами об'єктів, на яких позивач
здійснював відповідні роботи та
використано, про що свідчать акти
списання матеріалів, які наявні у
матеріалах справи.

Поставка товару підтверджується
видатковою та податковою накладними.
Наявність автомобіля підтверджується
бухгалтерською довідкою від 03 жовтня
2014 року № 03/10/2014.

На підтвердження факту перевезення
товару на відповідні об'єкти, у
матеріалах справи містяться копії
подорожніх листів службового
автомобіля від 02 квітня 2014 року № 02/04/2014
та від 03 квітня 2014 року № 03/04/2014.

За умовами договору підряду № п130114, ТОВ
«Кийстройпоставка» зобов'язалось
виконати комплекс робіт з проектування
виробництва робіт по монтажу ліфтів,
ескалаторів та траволаторів на
об'єктах позивача, а позивач прийняти
та оплатити виконані роботи.

Виконання умов договору № п130114
підтверджується відповідним актом
здачі-прийняття робіт та податковою
накладною.

В підтвердження факту придбання
позивачем ліфтів, кабіни та двері яких
у подальшому збиралися ТОВ
«Кийстройпоставка» на відповідних
об'єктах позивача, у матеріалах справи
міститься копія контракту та
додаткових угод до нього на поставку
товару (ліфтового обладнання),
укладеного із фірмою LG International Corp.
Підтвердженням поставки є відповідні
вантажно-митні декларації із
відмітками посадових осіб Південної
митниці.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції,згідно з укладеними
договорами підряду із замовниками,
позивач повинен здійснити
будівельно-монтажні,
пусконалагоджувальні, оздоблювальні
та інші роботи, пов'язані із
встановленням ліфтового обладнання за
адресами:

- місто Київ, вулиця Верховинна, 39-41
(договір від 06 листопада 2013 року № 236,
укладений із товариством з обмеженою
відповідальністю «Трест
«Київміськбуд-3»);

- місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, 52/1
(договір від 10 грудня 2013 року № 291113,
укладений із товариством з обмеженою
відповідальністю TOB «Спецмехбуд 21»);

- місто Житомир, вулиця Київська, 77
(договір від 16 вересня 2013 року № 230713,
укладений із товариством з обмеженою
відповідальністю «Житомирський
меблевий комбінат»);

- село Юбілейне, вулиця
Нижньодніпровська, 17 (договір №080813 від
21 серпня 2013 року № 080813, укладений із
товариством з обмеженою
відповідальністю «Метрополія»).

Колегія суддів звертає увагу, що акт
перевірки не містить доказів
невідповідності наданих позивачем під
час перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського
та податкового обліку мають
обов'язкові реквізити відповідно до
нормативних документів, які
регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем первинні документи
за змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Колегія суддів звертає увагу, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить з презумпції добросовісності
платників та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника, результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для
перевірки підприємством стосовно
свого контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правих норм, викладених у пп. п.п.
198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.10 ст. 201 ПК
України, ст.ст. 204, 215 ЦК України, надано
належну оцінку обставинам справи, у
зв'язку з чим, судова колегія підтримує
висновок суду першої інстанції про
протиправність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст. ст.41,160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 19.12.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.