Справа № 807/1541/14
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

807/1541/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.

Справа № 8960/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року в справі за позовом Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка» (далі - ДП) звернулося до суду з позовом до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатській області (далі - Управління), у якому просило: визнати неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо порядку та законності проведення перевірки ДП з питання дотримання вимог нормативно правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов’язаних з геологічним вивченням надр, їх використання та охороною; визнати неправомірними дії посадових осіб Управління по складанню акту перевірки суб’єкта господарювання (виробничого об’єкта) від 13.03.2014 №09, припису від 14.03.2014 №07, розпорядження від 17.03.2014 №44 та скасувати останні як такі, що складені неправомірно.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року в справі №807/1541/14 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило ДП, яке покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи без розгляду позовну заяву у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не з’явився в судове засідання без поважних причин, незважаючи на завчасні повідомлення про час і місце судового розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Виходячи з правил, встановлених ч.3 ст.128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ст.155 КАС України, яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з правил, встановлених ст.128 КАС України, при вирішенні питання про те, чи була особа, яка бере участь у справі, належно повідомлена про судовий розгляд, суд повинен ретельно перевірити відомості про судові виклики та повідомлення осіб, зокрема, чи є розписки про одержання повісток.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.14 розгляд справи не відбувся у зв’язку із неявкою ДП, а судовий розгляд справи відкладено на 27.05.2014.

27.05.2014 ДП повторно не з’явилось у судове засідання, подало клопотання про перенесення розгляду справи з причин відсутності представника. Вказане клопотання судом першої інстанції залишено без задоволення, у зв’язку із відсутністю поважних причин та доказів для цього, однак розгляд справи відкладено на 12.06.2014.

12.06.2014 ДП повторно подало аналогічне клопотання про перенесення розгляду справи. Проте, розгляд справи був відкладений по причині відсутності технічної можливості проводити судове засідання на 24.06.2014.

24.06.2014 ДП втретє подало клопотання про перенесення розгляду справи, однак було присутнє у судовому засіданні, де задоволено його клопотання щодо зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів у справі та добровільного врегулювання спору терміном до 24.07.2014.

14.08.2014 після поновлення провадження у справі, ДП в четверте подано клопотання про перенесення розгляду справи. Вказане клопотання судом першої інстанції залишено без задоволення, у зв’язку із відсутністю поважних причин та доказів для цього, та в силу повторної неявки належним чином повідомленого позивача позовну заяву залишено без розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що істотною умовою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття, належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.8 ст.35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Враховуючи наведене, наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, якими ДП повідомлялося про розгляд справи 20.05.2014 (а.с.85), 29.05.2014 (а.с.95), 12.06.2014 (а.с.100), 24.06.2014 (а.с.105), 14.08.2014 (а.с.119) є належними доказами про повідомлення позивача про судові засідання, які відбулися, у передбаченому ст.ст.33, 35 КАС України порядку.

Більше того, вказане ДП не заперечується.

Покликання ДП на неможливість взяти участь у розгляді справи спершу (два рази) у зв’язку із відсутністю представника, а в подальшому у зв’язку із необхідністю надання додаткових доказів та врегулювання спору мирним шляхом (два рази), апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Так, судом першої інстанції правомірно визнано неповажними такі причини неявки ДП у судові засідання, оскільки таким не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних обставин. До того ж, відсутність представника не позбавляло можливості позивача особисто або через іншого представника взяти участь в розгляді справи, а також заявити клопотання про розгляд останньої за його відсутності.

Що ж до необхідності надання додаткових доказів, то ДП не вказало які саме докази бажає надати та не обґрунтувало їх необхідність при розгляді справи. Окрім цього, судом першої інстанції задля надання можливості позивачу зібрати такі докази було зупинено провадження у справі та надано більш як достатній термін для їх подання чи вказання обставин неможливості такого в силу певних обставин.

Будь-яких доказів вчинення дій по мирному врегулюванню спору ДП не надано, а також такі були спростовані відповідачами по справі.

Вказане дає підстави вважати, що дії ДП не направлені на вирішення справи по суті і вчиняючи такі підприємство недобросовісно користується належними йому процесуальними правами і неналежно виконує свої процесуальні обов'язки.

Слід зазначити, що положення ч.3 ст.128, п.4 ч.1 ст.155 КАС України встановлюють обмеження які перш за все покликані переслідувати легітимну мету, зокрема для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані в разі недотримання ними розумного ступеню пропорційності між використаними ними процесуальними засобами та поставленими цілями.

На підставі викладеного, апеляційний суд визнає вірним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви ДП без розгляду, оскільки позивач та його представники повторно не прибули у судове засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надсилали (доказів які б свідчили про протилежне суду апеляційної інстанції не надано), а тому, застосування вимог ч.3 ст.128, п.4 ч.1 ст.155 КАС України є підставним.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року – без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін