Справа № 2а-4981/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4981/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря -
Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 16.03.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що висновки за результатами
проведеної 27.02.2014 р. ДПА в Одеській
області планової перевірки ФОП ОСОБА_1
з питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій про
порушення позивачем п.п. 9, 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», на підставі
якого прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є необґрунтованими. Так, в
обґрунтування відсутності порушення
п.9 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» позивач послалася на те, що
Z-звіт за 08.01.2010 р. був роздрукований
після відновлення електропостачання
09.01.2010 р., як і передбачено чинним
законодавством, що підтверджується
КОРО, яка була досліджена
перевіряючими та про що зазначено в
акті від 27.02.2010 р. Крім того, товар
оприбутковувся належним чином, а
оригінали прибуткових накладних
зберігалися в барі, але на момент
перевірки документи неможливо було
представити, тому що 26.02.2010 року в барі
по АДРЕСА_1 було знищено за барною
стійкою: гроші (денна виручка) та кейс, в
якому знаходилися документи - книги
РРО, книги ф. 10, копії дозвільних
документів та приходні накладні в
оригіналі за січень та лютий 2010 року.
Документи знаходилися під стійкою
бара, тому що сейфа та іншого
приміщення в барі не передбачено. По
вищевказаному факту представлена
довідка з Хмельницького ВМ
Малиновського РО ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, пізніше були
зроблені дублікати накладних згідно
чекам. Також позивач послалась на п.4.9
Порядку реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого Наказом ДПА
України від 01.12.2000 року № 614, яким
встановлено, якщо на період виходу з
ладу РРО або в разі відключення
електроенергії розрахункові операції
проводяться з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки, то після
встановлення відремонтованого
(резервного) РРО або відновлення
постачання електроенергії необхідно
провести через РРО суми розрахунків за
час роботи з використанням
розрахункової книжки, а також у
відповідності до контрольної стрічки
(у випадку обнулення оперативної
пам'яті) -за час роботи, що передував
виходу РРО з ладу або відключенню
електроенергії, окремо за кожною
ставкою ПДВ, після чого слід виконати
Z-звіт, зазначив що Z-звіт за 08.01.2010 року
було роздруковано після відновлення
електропостачання 09.01.2010 року та за
період відсутності електропостачання
продаж не відбувався та розрахункові
операції не проводилися, тому
позивачем не використовувалась книга
обліку розрахункових операцій (КОРО) та
розрахункова книжка (РК).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримала у повному
обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зазначивши, що
перевіркою встановлено факт
незабезпечення щоденного друкування
фіскального звітного чеку, а саме
відсутній фіскальний звітний чек
(Z-звіт) за 08.04.2010 року, чим порушено п. 9.
ст. 3 Закону № 265/95-ВР. Крім того,
перевіркою встановлено факт
відсутності накладних на товар, який
знаходиться в реалізації, згідно з
Відомістю, чим порушено п. 12. ст. 3 Закону
№ 265/95-ВР. Так, згідно Відомості про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації фактичних
залишків запасів (товарно-матеріальних
цінностей) станом на 27.02.2010 р. при
перевірці господарської одиниці (бар),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, за місцем реалізації
встановлено фактичні залишки запасів
(алкогольних напоїв та тютюнових
виробів), виявлені під час проведення
перевірки на загальну суму 3985,70 грн. при
відсутності відповідних документів
щодо обліку надходження. Вказана
Відомість про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації фактичних залишків запасів
(товарно-матеріальних цінностей)
підписана барменом господарської
одиниці ОСОБА_2, на підставі чого
податковий орган зазначив, що у нього
були наявні всі підстави, передбачені
п.п. 9, 12 ст. 3, ст.ст. 6, 17, 20, 21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій»,
для застосування штрафних санкцій до
підприємця.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріли справи,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Судом встановлено, що постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 03.12.2010 р., залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2011 р., у
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 06.06.2011 звернулася з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою 18.06.2011
прийняв її до свого провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2014 р. вищезазначені
постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2010 р. та
ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2011 р.
скасовані, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування рішень першої
та апеляційної інстанції слугувало те,
суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, не надали
належної правової оцінки доводам
позивача та відповідно не дослідили
обставини справи щодо
виконання/невиконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 порядку
друкування на реєстраторах
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків у випадку відключення
електроенергії.

Дослідивши матеріали справи та
обставини справи щодо
виконання/невиконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 порядку
друкування на реєстраторах
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків у випадку відключення
електроенергії, суд дійшов висновку
про обґрунтованість адміністративного
позову.

Судом встановлено, що на підставі
направлення ДПА в Одеській області на
проведення планової перевірки від 17.02.10
р. № 1175/23-7017 та згідно плану-графіку
проведення перевірок відділу контролю
за розрахунковими операціями
управління податкового контролю
юридичних осіб ДПА в Одеській області
за лютий 2010 р., затвердженого Головою
ДПА в Одеській області, головним
державним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за суб'єктами господарювання,
що здійснюють розрахунки у готівковій
формі управління податкового контролю
ДПА в Одеській області Петренко Н.В.,
старшим державним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за суб'єктами господарювання,
що здійснюють розрахунки у готівковій
формі управління податкового контролю
ДПА в Одеській області Димитровим А.В.
проведена перевірка господарської
одиниці (бар) розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, що належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, щодо
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, за результатами
якої складений акт від 27.02.10 року №
988/15/32/23/НОМЕР_2. Перевірка розпочата
27.02.10 р. о 13 год. 57 хв., закінчена 27.02.10 р. о
14 год. 30 хв. та проведена в присутності
бармена господарської одиниці ОСОБА_2,
яка підписала акт перевірки та
отримала один його примірник.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_1 п. 9, 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у Малиновському районі м. Одеси
було винесено рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 16.03.2010 року (а.с. 6), відповідно до
якого до ФОП ОСОБА_1 за порушення п. 9, 12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
8311,4 грн.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій необґрунтованим, а позовні
вимоги підлягаючими задоволенню у
зв'язку з наступним.

Підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд Вищим
адміністративним судом України
ухвалою від 29.10.2014 р. слугувало
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи. Так,
суд касаційної інстанції виходив з
наступного.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4.9 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 №614,
якщо на період виходу з ладу РРО або в
разі відключення електроенергії
розрахункові операції проводяться з
використанням Книги обліку
розрахункових операцій та
розрахункової книжки, після
встановлення відремонтованого
(резервного) РРО або відновлення
постачання електроенергії необхідно
провести через РРО суми розрахунків за
час роботи з використанням
розрахункової книжки, а також
відповідно до контрольної стрічки (у
випадку обнулення оперативної пам'яті)
- за час роботи, що передував виходу РРО
з ладу або відключенню електроенергії,
окремо за кожною ставкою ПДВ, після
чого слід виконати Z-звіт. За потреби
виконується операція «службове
внесення» на суму готівки, що
зберігається на місці проведення
розрахунків.

Відповідно до пункт 4 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання.

Як вбачається з акту перевірки, під час
проведення перевірки встановлено
факт не забезпечення щоденного
друкування фіскального звітного чеку,
а саме відсутній фіскальний звітний
чек (Z-звіт) за 08.01.2010 року, чим порушено
п.9 cт.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №
265/95-ВР.

В обґрунтування відсутності порушення
зазначеної норми позивач послалась на
те, що фіскальний звітний чек (Z-звіт) за
08.01.2010 р. був роздрукований після
відновлення електропостачання 09.01.2010
р., - як це передбачено законодавством,
що підтверджується книгою обліку
розрахункових операцій, яка була
досліджена перевіряючими, що
відображено в акті перевірки.

За цим фактом представник позивача в
судовому засіданні пояснила, що Z-звіт
за 08.01.2010 р. було роздруковано після
відновлення електропостачання 09.01.2010 р.
о 07:37 год., що підтверджується копією
КОРО (а.с.67). За період відсутності
електропостачання підприємцем КОРО та
РК не використовувались, тому що бар не
працював через відсутність
електроенергії. Останній Х-звіт було
зроблено о 20:46 год. Представник
відповідача в судовому засіданні не
зміг спростувати цих обставин, або
іншим чином довести правову позицію
контролюючого органу.

Крім того, згідно Відомості про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації фактичних
залишків запасів (товарно-матеріальних
цінностей) станом на 27.02.2010 року при
перевірці господарської одиниці (бар),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, за місцем реалізації
встановлено фактичні залишки запасів
(алкогольних напоїв та тютюнових
виробів), виявлені під час проведення
перевірки на загальну суму 3985,70 грн. при
відсутності відповідних документів
щодо обліку надходження, а саме
накладних на товар (а.с. 85-86).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз норм, передбачених п. 12 ст. 3 та
ст. 6 Закону України від 6 липня 1995 р. N
265/95-ВР «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичних осіб -
підприємців, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 3 липня 1998 р. N 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (чинного на час
виникнення спірних правовідносин).

Натомість фізичні особи-підприємці,
які перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог п. 12
ст. 3 та ст. 6 зазначеного Закону були
зобов'язані вести облік товарних
запасів у порядку, визначеному чинним
законодавством (постанова Верховного
Суду України від 11 червня 2013 р. у справі
N 21-147а13).

Вищий адміністративний суд України,
скасував рішення по цій справі з
аналогічних підстав, зазначивши, що
фізичні особи-підприємці, які
перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» були зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Вищезазначені висновки Вищого
адміністративного суду України, в силу
ч.5 ст.227 КАС України, є обов'язковими для
суду першої при розгляді справи, у
зв'язку із чим суд відхиляє відповідні
посилання представника податкового
органу.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, а лише вказують на
обов'язок суб'єктів підприємницької
діяльності на ведення такого обліку.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
запасів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Однак порядок обліку товарних запасів
на законодавчому рівні встановлено
виключно для юридичних осіб, оскільки
відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством.

В свою чергу фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 р. № 12, а
порядок ведення - у листі Державної
податкової адміністрації України від
05.11.1997 р. № 17-0117/10-8886 - через відсутність
у зазначеній Інструкції положень
стосовно правил заповнення Книги.

В обґрунтування обліку товарів за
місцем реалізації та зберігання
позивач зазначила, що у неї відсутній
обов'язок зберігати первинні документи
на товар за місцем його реалізацій,
проте позивачем обліковуються товарні
запаси належним чином, оскільки
ведеться книга обліку доходів і витрат,
а також зберігаються первинні
документи на товар, що підтверджується
матеріалами справи. Так, під час
перевірки посадовим особам ДПА в
Одеській області було надано книгу
обліку доходів та витрат. Порушень
порядку її ведення перевіркою не
встановлено, що вбачається з висновків
акту перевірки від 27.02.2010 р.

На підтвердження ведення обліку
товарних запасів позивачем долучено до
матеріалів справи належним чином
засвідчені копії податкових та
видаткових накладних на товар,
накладних на внутрішнє переміщення
товарно-матеріальних цінностей, реєстр
триманих податкових накладних за
січень, лютий 2010 р. тощо (а.с.16, 17-22, 74-75)
які в повній мірі спростовують доводи
податкового органу про порушення
підприємцем пункту 12 статті 3 Закону N
265/95-ВР.

При цьому суд виходить із принципу
належності та допустимості доказів
відповідно до ст.70 КАС України,
визнаючи зазначені документи належним
засобом доказування, оскільки останні
містять фактичні дані, що
обґрунтовують вимоги позивача.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
податковий орган, який є суб'єктом
владних повноважень при прийнятті
оскаржуваного рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій діяв без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), та без дотримання
принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, у зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 16.03.2010 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 12
грудня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк