Справа № 333/6567/14-а (2-а/333/145/2012)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2014 рокусправа № 333/6567/14-ц
(2-а/333/145/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А.
Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року
по справі № 333/6567/14-ц (2-а/333/145/2014) за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року (а.с.15) позивач
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача щодо нарахування та
виплати з 01.01.2014 року державної
допомоги та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров`ю, всупереч положень
ст..50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплатити з
01.01.2014 року державну пенсію на підставі
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі не нижче 8
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров`ю, на підставі ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за відрахуванням
фактично отриманих сум.

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжявід 23 жовтня 2014 року,
ухваленою в порядку скороченого
провадження, адміністративний позов
задоволено частково, а саме:
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Комунарському районі
міста Запоріжжя зробити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до
положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі не нижче
восьми мінімальних пенсій за віком -
основна пенсія та додаткової пенсії у
розмірі не нижче 75 % мінімальної пенсії
за віком з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік
включно; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 пенсії у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, за період
з 01 січня 2014 р. по 02 серпня 2014 р. включно,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом на
відповідний період, з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просило скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити рішення,
яким позивачу в позові відмовити
повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно наданих сторонами доказів,
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Йому встановлена 2 група інвалідності,
яка пов'язана з ліквідацією аварії на
ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя та
отримує пенсію по інвалідності на
підставі ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж
Закону.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі
Закон), пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), інвалідам 2
групи, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж
Закону, розмір пенсії для інвалідів 2
групи щодо яких встановлений зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, відповідно до норм статей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за якими особам
постраждалим від аварії на
Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1
категорії, інвалідам 2 групи, до яких
відноситься позивач, повинна була
призначатися та виплачуватися
відповідачем щомісячно пенсія у складі
державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

При цьому, розрахунок основної та
додаткової пенсії позивачу здійснено,
виходячи із встановлених постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмірів.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що до спірних правовідносин не
підлягає застосуванню постанова КМУ
якою визначено розмір виплат, оскільки
виходячи із загальних принципів
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
пенсії, слід керуватися Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
підзаконним нормативно-правовим актом.

Правильними висновки суду першої
інстанції є і те, що у період з 1 січня
2014 року по 2 серпня 2014 року, тобто до
набрання чинності Законом України від
31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення
змін до Закону України ,,Про державний
бюджет України на 2014 рік" положеннями
Закону України ,,Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було передбачено
обмежень щодо застосування статей 50,54
Закону України ,,Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", відповідачем безпідставно
проводилась виплата основної та
додаткової пенсії в розмірах менших
ніж передбачено ст.50,54 даного Закону.

Отже, позивач є особою, яка має право на
отримання зазначених виплат у
розмірах, які визначено Законом, а
відтак має право на звернення до суду
за захистом порушеного такого права.

В той же час, право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

30 липня 2010 року набрали чинності зміни
до Кодексу адміністративного
судочинства України. В частину другу
статті 99 КАС України внесено зміни,
відповідно до яких для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року
визначено, що держава може
встановленням відповідних
процесуальних строків, обмежувати
строк звернення до суду, що не впливає
на зміст та обсяг конституційного
права на судових захист і доступ до
правосуддя.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
адміністративному позові заявлено
вимоги про перерахунок та виплату
пенсії з 01 січня 2014 року, тобто,
заявлено вимоги поза межами строку,
який визначено ст..99 КАС України.

Обґрунтованих причин поважності
пропуску строку звернення до суду з
позовом про захист порушених прав
позивач не надала, а судом першої
інстанції причин поважності пропуску
такого строку не встановлено.

Колегія суддів вважає, що будь-які
об'єктивні чи суб'єктивні обставини не
позбавляли позивача можливості
звернутися до суду, у визначені законом
строки, з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю відповідача
порушуються його права та законні
інтереси. Виплати пенсії є
щомісячними, а відтак позивач знав
розмір цих виплат і в разі не згоди мав
право звернутися до суду.

За таких обставин, суд першої
інстанції, вирішуючи позовні вимоги з
01.01.2014 року порушив вимоги
процесуального законодавства, не
застосувавши встановлений
шестимісячний строк звернення з
позовом до суду, що призвело до
неправильного вирішення справи у цій
частині заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням часу
звернення позивача з позовом до суду
(15.08.2014р.), суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції в частині
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
позивачу у відповідності до ст. 50, ст. 54,
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 січня 2014 року по 14
лютого 2014 року - скасувати, а позовні
вимоги в цій частині залишити без
розгляду.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року №
1622-VII, який набув чинності 3 серпня 2014
року доповнено Прикінцеві положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII пунктом 6-7 та за яким установлено,
що у 2014 році норми і положення ст.ст.
20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014
року делеговано Кабінету Міністрів
України.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
провести перерахунок та виплату
позивачу державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з їх
розмірів, встановлених ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
15 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року, з
урахуванням проведених виплат.

На підставі викладеного, керуючись п. 4
ч.1 ст. 198, ст. ст. 203, 205, 206 КАС України,
суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року
по справі № 333/6567/14-ц (2-а/333/145/2014) в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідності до ст. 50, ст. 54, Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком визначеної ст..28 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01 січня 2014
року по 14 лютого 2014 року - скасувати, а
позовні вимоги в цій частині залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.1832 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк