Справа № 761/24629/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва на
постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 11 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі міста
Києва про визнання дій протиправними
та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
міста Києва (далі - Відповідач) про
визнання протиправною відмови щодо
здійснення перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з 01.12.2013
року згідно довідки Апеляційного суду
Київської області від 21.05.2014 року №05-02526
про складові суддівської винагороди
працюючого судді Апеляційного суду
Київської області станом на 01.12.2013 року;
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
починаючи з 01.12.2013 року згідно довідки
Апеляційного суду Київської області
від 21.05.2014 року №05-02526, виходячи з 90%
грошового утримання судді і доплати за
вислугу років у розмірі 70% посадового
окладу судді без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 11 вересня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Рішення суду першої інстанції прийняте
в порядку скороченого провадження.

Відповідно ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі, зокрема, подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що рішення суду першої інстанції
прийнято у порядку скороченого
провадження, колегія суддів вважає за
можливе проводити апеляційний розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно п.3 ч.1 ст.197 КАС
України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Позивач є суддею у відставці.

Згідно довідки Апеляційного суду
Київської області від 21.05.2014 року №05-02526
Позивач працювала в Апеляційному суді
Київської області на посаді судді і її
суддівська винагорода на відповідній
посаді станом на 01.12.2013 року становила б
22 776,60 грн, з яких 13 398,00 грн - посадовий
оклад, 9 378,60 грн - надбавка за вислугу
років у розмірі 70%.

Листом Відповідача від 12.08.2014 року
№А-330/09, із посиланням на положення ч.ч.3,
4 ст.138 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів» та рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року, Позивачу відмовлено в
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.12.2013 року згідно довідки
Апеляційного суду Київської області
від 21.05.2014 року №05-02526.

Відповідно ч.1 ст.126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст.126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, в ч.4 ст.47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Згідно ч.ч.3, 5 ст.138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» (у
редакції Закону від 08.07.2011 року)
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 положення
частини третьої, першого, другого,
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року №3668-VI визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Вказаним рішенням також
встановлено порядок його виконання
наступним чином:

- ч.3 ст.138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення ч.5 ст.138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення ч.5 ст.138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом №3668,
а саме: «Пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення ч.5 ст.138
Закону №2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

В пункті 3 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013 зазначено, що
«положення Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року №2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011року №3668-VI та
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011року № 3668-VI, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність».

Отже, на момент розгляду справи
вищевказані положення Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» були
визнанні неконституційними.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про протиправність відмови
Відповідача у проведенні Позивачу
перерахунку розміру щомісячного
грошового утримання судді у відставці.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Згідно ч.10 ст.183-2 КАС України у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.183-2, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.Києва
від 11 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.