Справа № 804/18664/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області до Відділу
державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції про скасування
постанови та зобов'язання вчинити
12 листопада 2014 року Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Петропавлівського районного
управління юстиції, у якому просить:
- скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
серії ВП №45065021 від 13.10.2014 року, винесену
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.03.2014 року по справі №804/2179/14 за позовом
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
застосування заходів реагування;
- зобов'язати Петропавлівське районне
управління юстиції відкрити виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа від 01.10.2014 року по справі №804/2179/14.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2014 року позовну заяву Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області залишено
без руху та надано строк для усунення
недоліків до 21 листопада 2014 року.
На виконання ухвали суду позивачем
надано до суду виправлену позовну
заяву, у якій відповідачем визначено
Відділ державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції та викладено
позовні вимоги наступним чином:
- скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
серії ВП №45065021 від 13.10.2014 року, винесену
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.03.2014 року по справі №804/2179/14 за позовом
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
застосування заходів реагування;
- зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Петропавлівського
районного управління юстиції відкрити
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа від 01.10.2014 року по
справі №804/2179/14.
Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року
відкрито провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що:
- Головне управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області направило
до Відділу державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції виконавчий лист
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду по справі
№804/2179/14, що підлягає негайному
- 07.11.2014 року на адресу Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області надійшла
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП №45065021 від
13.10.2014 року;

- відповідач при відмові у відкритті
виконавчого провадження не дотримався
вимог статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження», якою визначено
перелік підстав, за яких державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження. Виконавчий
документ №804/2179/14 від 01.10.2014 року не
містив жодної з передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
обставин, які б виключали підстави
відкриття виконавчого провадження.
Головне управління не погоджується з
прийнятим рішенням державного
виконавця та вважає, що постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження порушує його права,
передбачені нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
та Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідач проти позову заперечив,
надав письмові заперечення на позовну
заяву, обґрунтовуючи їх тим, що
виконавчий документ №804/2179/14 від 01.10.2014
року не містить заходів примусового
виконання рішення, тому 13.10.2014 року
керуючись пунктом 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження», була винесена постанова
про відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Представники позивача та відповідача
надали клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи із наступного.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.03.2014 року по справі №804/2179/14
задоволено адміністративний позов
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю).
Застосовано заходи реагування у
вигляді повного зупинення роботи
підприємства - кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІН
НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, до повного
усунення порушень, визначених в акті
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області №18 від
28.01.2014 року «Про перевірку додержання
(виконання) вимог законодавства у
сферах пожежної та техногенної
безпеки, цивільного захисту, контролю
за діяльністю аварійно-рятувальних
служб».

01.10.2014 року Дніпропетровський окружний
адміністративний суд за заявою
позивача видав виконавчий лист по
справі №804/2179/14, що підлягає негайному
виконанню, який позивачем було
направлено до Відділу державної
виконавчої служби Петропавлівського
районного управління юстиції.

07.11.2014 року на адресу позивача надійшла
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) №45065021 від 13.10.2014 року, у якій
зазначено, що державний виконавець
відмовив у відкритті виконавчого
провадження в порядку передбаченому
пункту 8 частини 1статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку із тим, що у виконавчому
документі не вбачається примусового
виконання тому.

Вирішуючи спір суд виходить із того, що
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17
Закону України «Про виконавче
провадження» відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, як виконавчі листи, що
видаються судами.

В заявленому спорі державним
виконавцем винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадженні на підставі пункту 8 статті
26 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме за наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності
підстав, що виключають виконавче
провадження, державний виконавець
виходив із того, що у виконавчому
документів не вбачається примусового
виконання.

Проте, зазначена обставина, наведена
державним виконавцем не передбачена
законом та не може бути оцінена як така,
що виключає здійснення виконавчого
провадження.

Так, відповідно до статті 32 Закону
України «Про виконавче провадження»,
заходами примусового виконання рішень
є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Зазначене вище дозволяє суду прийти до
висновку, що визначені у зазначеній
статті заходи примусового виконання
рішень не є вичерпними, а відтак ними
можуть бути також інші заходи в
залежності від застосованих у рішенні
способів захисту прав позивача в
залежності від змісту спірних
правовідносин між сторонами, складу і
суті фактичних обставин у справі.

Суд зазначає, що з 1 липня 2013 року
набрали чинності зміни до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якого повне або
часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізація
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатом розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (далі - Закон №877) державний
нагляд (контроль) це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Відповідно до частини 5 статті 4 Закону
№877 повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. Вжиття інших заходів
реагування, передбачених законом,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Частиною 7 статті 7 Закону №877
встановлено, що на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в результаті якого виявлено
порушення вимог законодавства, орган
державного нагляду (контролю) за
наявності підстав для повного або
часткового зупинення виробництва
(виготовлення), реалізації продукції,
виконання робіт, надання послуг
звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу.

Згідно з частиною 2 статті 68 Кодексу
цивільного захисту України у разі
встановлення порушення вимог
законодавства у сфері техногенної та
пожежної безпеки, що створює загрозу
життю та здоров'ю людей, посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
який здійснює державний нагляд у
сферах техногенної та пожежної
безпеки, звертаються до
адміністративного суду щодо
застосування заходів реагування у
вигляді повного або часткового
зупинення роботи підприємств, окремих
виробництв, виробничих дільниць,
агрегатів, експлуатації будівель,
споруд, окремих приміщень, випуску та
реалізації пожежо-небезпечної
продукції, систем та засобів
протипожежного захисту у порядку,
встановленому законом.

Таким чином, у судовому рішенні
викладені заходи, які мають бути
застосовані, відповідно до вимог
вищенаведених нормативних актів.

Поряд з цим, орган державного нагляду
(контролю) не може здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, якщо закон
прямо не уповноважує такий орган на
здійснення державного нагляду
(контролю) у певній сфері господарської
діяльності та не визначає повноваження
такого органу під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Нормативними актами, які мають силу
закону, не врегульовані наступні дії
позивача, направлені на примусове
виконання судового рішення, що
розглядається, окрім звернення до
виконавчої служби.

Так, відповідно до статті 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України
«Про виконавче провадження» інші
органи, установи, організації і
посадові особи провадять окремі
виконавчі дії у випадках, передбачених
законом, у тому числі відповідно до
статті 5 цього Закону, на вимогу чи за
дорученням державного виконавця.

Суд зазначає, що у сторін виконавчого
провадження та державного виконавця
наявне право звернення до суду за
встановленням порядку та способу
виконання судового рішення, і в такому
випадку суд мав би змогу вирішити
спірне питання, оскільки суд наділений
повноваженнями вирішити спір за
правилами аналогії права або аналогії
закону з огляду на заборону відмови в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, наявності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та скасовуючи постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження суд
виходить із того, що зазначена у
оскаржуваній постанові підстава для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, не може бути застосована,
оскільки не є тією передбаченою
законом обставиною, що виключає
здійснення виконавчого провадження.

Поряд з цим, суд не знайшов підстав для
задоволення позовних вимог про
зобов'язання відповідача відкрити
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа від 01.10.2014 року по
справі №804/2179/14, оскільки повноваження
щодо відкриття виконавчого
провадження та прийняття відповідного
рішення з цього питання є виключною
компетенцією органів державної
виконавчої служби. Так, встановлення
обставин, необхідних для прийняття
рішення, також знаходиться в
компетенції відповідача, а суд,
оцінюючи правомірність прийнятих
державним органом рішень, не може
підміняти суб'єкта владних повноважень
у прийнятті рішення, яке належить до
його компетенції.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

З урахуванням відстрочення позивачу
сплати судового збору за подання
адміністративного позову в розмірі 73,08
грн. до ухвалення остаточного рішення у
справі, суд стягує з позивача судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
36,54 грн. згідно частини позовних вимог,
у задоволенні яких відмовлено.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області до Відділу
державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції про скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
13.10.2014 року ВП №45065021, винесену
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Петропавлівського районного
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.03.2014 року по справі №804/2179/14.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровської області на користь
Державного бюджету України суму
судового бору у розмірі 36,54 грн.
(тридцять шість грн. 54 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 9
грудня 2014 року.

Суддя
І.О. Верба