Справа № 2а/1770/717/2012
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/63850/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Кошіля В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року

у справі № 2а/1770/717/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3; позивач) до Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби (далі -
Дубенська ОДПІ Рівненської області
ДПС; відповідач) задоволено повністю.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення № від 12
грудня 2011 року та № від 12 грудня
2011 року. Присуджено на користь
ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 146,00
грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Дубенська ОДПІ Рівненської області
ДПС, посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну планову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів, дотримання валютного та іншого
законодавства за період з 07 травня 2009
року по 30 вересня 2011 року, за
результатами якої складено акт №
269/17-38/ від 02 грудня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкові повідомлення-рішення: №
від 12 грудня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 257 772,23 грн. (245
603,18 грн. - основний платіж, 12 169,05 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), №
від 12 грудня 2011 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
363 964,00 грн. (288 043,00 грн. - основний платіж,
75 921,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем пункту 7.1 статті 7,
підпунктів 9.12.1, 9.12.2 пункту 9.12 статті 9
Закону України від 22 травня 2003 року
№ 889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
статей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), підпункту 2.3.1
пункту 2.3 статті 2, пункту 3.1 статті
3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.2.8
пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті
7, пунктів 9.3, 9.4 статті 9 Закону України
від 03 квітня 1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), підпункту 49.18.1
пункту 49.18 статті 49, статті 138, пунктів
177.2, 177.4 статті 177, пункту 183.10 статті 183,
пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1
статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту
203.1 статті 203 Податкового кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) з
огляду на перевищення впродовж липня
2009 року гранично допустимого розміру
(сім тисяч неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян) валового доходу, який
дозволяє оподатковувати одержані
доходи за фіксованим розміром податку
шляхом придбання патенту.

Вказане, на переконання Дубенської
ОДПІ Рівненської області ДПС,
обумовило обов'язок ФОП ОСОБА_3 перейти
на загальну систему оподаткування та
зареєструватись платником податку на
додану вартість, а також нівелює
подальше застосування підприємцем
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності.

Водночас, обраховуючи розмір
отриманого позивачем валового доходу,
контролюючий орган визначив ціну
реалізації ним транспортних засобів,
виходячи з їх фактурної вартості, а не з
фактичної ціни продажу, без
дослідження відповідних первинних
документів.

Задовольняючи позов повністю,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

За змістом частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3
розділу ІІ Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків-фізичними особами,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 24
грудня 2010 року № 1003 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно,
зокрема, зазначити первинні документи,
на підставі яких вчинено записи з
обліку, та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) визначено, що первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Однак, в акті перевірки №
269/17-38/ від 02 грудня 2011 року
відсутні посилання на первинні
документи, які б підтверджували
отримання позивачем доходу за
реалізовані транспортні засоби в
розмірі, еквівалентному їх фактурній
вартості, що, зокрема, унеможливлює
визнання оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень такими, що прийняті
законно та обґрунтовано.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 29
березня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Кошіль В.В.