Справа № 539/3702/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 539/3702/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області на
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 20.11.2014р.
по справі № 539/3702/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавській
області ( далі - відповідач) про
визнання протиправної відмови в
перерахунку пенсії та зобов"язання
провести нарахування та виплату пенсії
в належному розмірі.

Постановою Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 20.11.2014 року позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Лубнах та Лубенському районі
Полтавській області про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії
задоволено.

Визнатер неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Лубни та Лубенському районі щодо
виплати ОСОБА_1 з 05.05.2014 року по 02.08.2014
року пенсії в розмірі меншому, ніж це
встановлено ст. ст. 50. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Лубни та Лубенському
районі провести перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії
відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 05.05.2014 року по
02.08.2014року, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції дійшов до
неправомірного висновку про їх
обґрунтованість. Зазначив, що діючим
законодавством України надано право
Кабінету Міністрів України регулювати
питання здійснення соціальних виплат
та допомоги в межах відповідних
фінансових ресурсів, шляхом прийняття
відповідних постанов, у т.ч. щодо
виплати основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, які
визначені ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". На
реалізацію вищезазначених положень
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову №1210 від 23.11.2011 року "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлені розміри виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. При визначенні позивачу
розміру пенсії, відповідач керувався
саме положеннями вищенаведеної
постанови. Враховуючи наведене,
відповідач вказує, що при нарахуванні
та виплаті позивачу пенсії відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені діючим
законодавством.

Колегія суддів на підставі п.3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, а
також інвалідом 3 групи, що
підтверджується посвідченням .

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач у період з 05.05.2014 року по 02.08.2014
року має право на отримання щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі, який визначено ч. 4 ст. 54 та ч.1
ст. 50 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796.

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію (ст.49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по IIІ групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 3 групи - 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(у редакції Закону України від 05.10.2006 р.
N 231-У) встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491 -VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", який набрав чинності 19
червня 2011 року. Пунктом 7 частини І
зазначеного Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від
23.11.2011 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи повинен
визначатися відповідно до вказаних
постанов КМУ.

Однак, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" (в редакції,
чинній до 03.08.2014 року) не було
передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07.2014 року, який
набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено
Розділ "Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7, якими встановлено, що норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 суд
зазначив, що суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України. а
також нормативно - правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже, за конституційними нормами,
колегія суддів дійшла висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві в
період з 05.05.2014 року по 02.08.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а з 03.08.2014 року вищевказана постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
05.05.2014 року по 02.08.2014 року має право на
отримання основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі
визначеному постановами КМ України №
745 від 06.07.2011 року та № 1210 від 23.11.2011 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період в 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках, а тому у період з
01.01.2014 року вказані постанови
застосуванню не підлягали.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням визначеного статтею 8
Конституції України принципу
верховенства права та встановлених
статтею 2 КАС України завдань суду як
державної правозахисної інституції,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
законності та обґрунтованості
заявлених позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу у період з 05.05.2014 року по 02.08.2014
року перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі, який визначено ч. 4 ст. 54 та ч.1
ст. 50 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості власних
дій.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 20.11.2014р. по
справі № 539/3702/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М.