Справа № П/811/693/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № П/811/693/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Протеїн-Продакшн»

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Торговий Дім
«Протеїн-Продакшн» у березні 2014 року
звернулося до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
№№ , , від 24 лютого 2014
року.

Постановою
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року позов задоволено.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою у задоволені позову
відмовити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
нормам чинного законодавства, що
призвело до прийняття невірного
рішення.

Перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
Кіровоградською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області у період з
20.01.2014 по 24.01.2014 було проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТОВ «Торговий Дім
«Протеїн-Продакшн» з питань
правильності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість та доходів і
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток підприємств по
взаємовідносинам з ТОВ «УкрОліяПром»
за грудень 2012 року, січень 2013 року, ТОВ
«Вікторія ЛТД» за лютий, березень,
квітень, травень 2013 року, ТОВ «Преміум
Агро» за вересень 2013 року, за
результатами якої складено Акт №
22/11-23-22-06/36390340 від 30.01.2014.

На підставі висновків акту
відповідачем 24 лютого 2014 року були
прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким ТОВ
«Торговий Дім «Протеїн-Продакшн»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 829621,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 414811,00 грн.; № , яким ТОВ
«Торговий Дім «Протеїн-Продакшн»
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 334123,00 грн.; № ,
яким ТОВ «Торговий Дім
«Протеїн-Продакшн» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем на суму
50389,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 25195,00 грн.

Підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки, викладені в акті перевірки,
згідно з якими угоди, укладені ТОВ
«Торговий Дім «Протеїн-Продакшн» з ТОВ
«УкрОліяПром», ТОВ «Вікторія ЛТД», ТОВ
«Преміум Агро», не були спрямовані на
реальне настання правових наслідків, в
результаті чого підприємством у
періоді, що перевірявся, було занижено
податок на додану вартість на суму
555833,00 грн., та податок на прибуток на
суму 257916,00 грн.

В основу таких висновків було
покладено акти перевірок контрагентів
позивача, за результатами яких
податковим органом встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
здійснення діяльності, спрямованої на
надання податкової вигоди третім
особам.

Надаючи оцінку обґрунтованості
висновків податкового органу та
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень колегія суддів
зазначає, що відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1
ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності,
зокрема, включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів (послуг) або
дата отримання платником податку
товарів (послуг), що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України визначено,
що сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200
Податкового кодексу України
встановлено, що, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких товарів
(послуг) або до Державного бюджету
України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Як вбачається з
матеріалів справи між ТОВ «Торговий
Дім «Протеїн-Продакшн» з ТОВ
«УкрОліяПром», ТОВ «Вікторія ЛТД», ТОВ
«Преміум Агро» було укладено договори
поставки сої № 17/10-2012 від 17.10.2012, № 16/11-2012
від 16.11.2012, № 01/07-П від 01.07.2013 відповідно.

На виконання вказаних
договорів були виписані податкові та
видаткові накладні, акти прийому
продукції по кількості, ТТН, а також
проведено оплату товару, що
підтверджується платіжними
дорученнями та виписками з
розрахункового рахунку позивача, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Придбаний товар
відповідно до договору про переробку
давальницької сировини було передано
ПрАТ «Протеїн-Продакшн», готову
продукцію було реалізовано
контрагентам-покупцям, що
підтверджується договорами та актами
прийому-передачі давальницької
сировини на переробку та актами
прийому-передачі готової продукції з
переробленої давальницької сировини.

При цьому колегія суддів встановила, що
вказані первинні документи складені
відповідно до вимог чинного
законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначені договори не було визнано
недійсними в судовому порядку.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факт здійснення ТОВ
«Торговий Дім «Протеїн-Продакшн»
господарських операцій з ТОВ
«УкрОліяПром», ТОВ «Вікторія ЛТД», ТОВ
«Преміум Агро» підтверджується
належними та достатніми первинними
документами бухгалтерського обліку, що
є підставою для віднесення сум витрат
по вказаним угодам до витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також віднесення сум ПДВ, сплачених в
ціні товару (послуг), до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування.

Щодо посилання
апелянта на акти перевірок
контрагентів позивача, на підставі
яких податковий орган дійшов висновку
про нереальність господарських
операцій, колегія суддів зазначає, що
неналежне виконання податкових
зобов'язань останніми тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих осіб. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту, а також на
віднесення сум витрат до витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток.

З огляду на викладене
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень. Суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області залишити без
задоволення, а постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року в адміністративній справі №
П/811/693/14 - без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів з дня
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 09
грудня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова