Справа № 805/4502/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

10 грудня 2014 року м. Київ
К/800/32029/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в місті Єнакієве Донецької
області про скасування вимоги про
сплату боргу, за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
місті Єнакієве Донецької області (далі
- УПФ) на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
травня 2013 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 червня 2013 року, -

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
скасувати вимогу УПФ № Ф-354 від 05.03.2013
про сплату боргу зі сплати суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
4572,42 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що він
одночасно є пенсіонером за віком та
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
а відтак згідно частини 4 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI), у редакції на час
виникнення спору, звільнений від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року, позов задоволено. Скасовано
вимогу УПФ № Ф-354 від 05.03.2013.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій УПФ звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, у якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за
віком, знаходить на обліку в УПФ та
отримує пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах на підставі частини 2
статті 14 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), у
редакції на час її призначення.

З 01.01.2012 позивач як ФОП знаходиться на
спрощеній системі оподаткування
відповідно до частини 4 статті 4 Закону
№ 2464-VІ.

05.03.2013 УПФ прийняло вимогу № Ф-354 про
сплату боргу ФОП єдиного внеску в
розмірі 4572,42 грн., яка є спірною у цій
справі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом № 1788-ХІІ
та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми для
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування,
законодавством передбачено можливість
звільнення від сплати єдиного внеску
за себе за умови, якщо, зокрема, такі
особи є пенсіонерами за віком та
отримують відповідно до закону пенсію
і вони самі не виявили бажання брати
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV до приведення законодавства
України у відповідність із цим Законом
закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону № 1788-ХІІ застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені в статті 12 цього Закону
та частиною першою статті 26 Закону №
1058-IV. Таке право виникає у чоловіків
після досягнення 60 років та за
наявності відповідного стажу. При
цьому статтею 14 Закону № 1788-ХІІ, на
підставі частини другої якої, як
установили суди, позивач отримує
пенсію, передбачена можливість
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах - із зменшенням віку,
зазначеного у статті 12 цього Закону, та
за наявності відповідного трудового
стажу.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, ураховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що особи, яким пенсія
за віком призначена відповідно до
статті 14 Закону № 1788-ХІІ, мають право на
пільги щодо сплати за себе єдиного
внеску згідно з частиною четвертою
статті 4 Закону № 2464-VІ, оскільки ця
норма не містить будь-яких обмежень та
умов щодо набуття фізичними
особами-підприємцями статусу
пенсіонера за віком.

За таких обставин та ураховуючи
наведене, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій щодо
протиправності спірної вимоги
відповідача ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України №
21-69а14 від 15.04.2014.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Єнакієве Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року і ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді