Справа № 2а-0370/3384/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 9104/180285/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Макарика В.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
"Ківерцівський деревообробний
комбінат" на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2012 року у справі за позовом
Приватного підприємства
"Ківерцівський деревообробний
комбінат" до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинської
області про визнання нечинними та
скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Ківерцівський
деревообробний комбінат» звернулося
до Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинської області про визнання
нечинними та скасування постанов,
винесених підрозділом примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Волинській області про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 24.01.2008 року по виконавчому
провадженні №5840082, від 27.11.2007 року, від
02.03.2009 року по виконавчому провадженні
№10950608.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2012 року відмовлено в задоволенні
адміністративного позову приватного
підприємства «Ківерцівський
деревообробний комбінат» до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області про визнання
нечинною та скасування постанови від 02
березня 2009 року ВП № 10950608 про стягнення
з боржника виконавчого збору.

Із такими судовими рішеннями не
погодилося Приватне підприємство
«Ківерцівський деревообробний
комбінат» подавши апеляційну скаргу,
вважає вважає постанову суду першої
інстанції неправомірною та прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт зазначив,
що державним виконавцем не було надано
добровільного строку на виконання
рішення суду не вручивши належним
чином копій постанов.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційних скарг, вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 березня 2009 року державним виконавцем
прийнята постанова ВП № 10950608 про
стягнення з ПП «Ківерцівський ДОК»
виконавчого збору у сумі 2 266,15 грн. (а.с.
65), яка була надіслана позивачу простою
кореспонденцією, про що свідчить витяг
з журналу реєстрації вихідної
кореспонденції (а.с. 66). Оскаржувана
постанова прийнята у зв'язку із
невиконанням у строк, визначений для
добровільного виконання, виконавчого
документа - наказу господарського суду
Волинської області від 14 листопада 2008
року № 7/90-1 (а.с. 86) про стягнення з ПП
«Ківерцівський ДОК» на користь
підприємства «Parkiet Hajnovka Alina Wasiluk» 22 325,62
грн. заборгованості, 223,26 грн. витрат зі
сплати державного мита та 112,61 грн.
витрат з оплати
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу (загальна сума
заборгованості становить 22 661,49 грн.).
Провадження з примусового виконання
зазначеного виконавчого документа
відкрито 22 січня 2009 року постановою ВП
№ 10950608 в порядку статті 24 Закону № 606-XIV
(а.с. 63). У постанові про відкриття
виконавчого провадження від 22 січня 2009
року ВП № 10950608 встановлено строк для
добровільного виконання постанови, що
відповідно достатті 24 Закону № 606-XIV не
може перевищувати семи днів. Боржник
попереджений про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 46 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що у
разі невиконання рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, з боржника постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом. Постанова про стягнення
виконавчого збору не пізніше ніж
наступного дня після її винесення
надсилається боржнику і може бути
оскаржена до суду в 10-денний строк.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
постанова від 22 січня 2009 року ВП № 10950608
про відкриття виконавчого провадження
надіслана за адресою місцезнаходження
ПП «Ківерцівський ДОК», зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
70-71), супровідним листом від 23 січня 2009
року № 4/576 (а.с. 63). Згідно повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення № 846037 воно
доставлене 27 січня 2009 року, про
отримання кореспонденції розписався
ОСОБА_1 (а.с. 64). Дане поштове
відправлення не повернулося
неврученим адресату через відсутність
за місцезнаходженням посадової
(уповноваженої) особи, відмову прийняти
поштове відправлення, незнаходження
фактичного місцезнаходження адресата
або з інших причин. Позивач не надав
суду доказів знаходження керівних
органів юридичної особи за іншою
адресою, ніж та, яка зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. При цьому,
відповідач не несе відповідальність за
дії третіх осіб (оператора чи
користувача поштового зв'язку), якщо ті
недобросовісно виконали свій обов'язок
(в тому числі і щодо оформлення
повідомлення про вручення поштового
відправлення).

А тому вірним є висновок суду першої
інстанції, що відповідачем дотримано
порядок, визначеного статтею 27 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо доведення до відома боржника
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до вимог, передбачених
статтею 30 Закону України «Про
виконавче провадження», якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання. Згідно статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець здійснює
виконавчі дії по виконанню рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження згідно із статтею 37 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу згідно із статтею
40 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Згідно вимог підпункту 4.16.2 Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 15 грудня 1999 року за №
865/4158, постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю після
завершення строку, наданого для
добровільного виконання, та
встановлення, що рішення боржником у
добровільному порядку не виконано.

У матеріалах справи відсутні докази
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Волинської
області від 14 листопада 2008 року № 7/90-1,
що було відкрите постановою від 22 січня
2009 року ВП № 10950608, чи повернення
виконавчого документу без виконання за
заявою стягувача.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що копія платіжного
доручення від 10 квітня 2012 року № 45 про
перерахування коштів у сумі 24 927,64 грн.
на депозитний рахунок, відкритий в
органах Державної казначейської
служби, не є доказом виконання рішення
суду у строк, встановлений для
добровільного виконання постановою
про відкриття провадження від 22 січня
2009 року ВП № 10950608 (а.с. 88), оскільки, як
встановлено судом першої інстанції з з
пояснень представника відповідача та
копії розпорядження № 8910810 (а.с.118-119),
зазначені кошти були розподілені в
порядку черговості на покриття
заборгованості п'ятої черги
(заборгованість підприємства «Parkiet
Hajnovka Alina Wasiluk» належить до шостої черги).

Враховуючи наведене судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідачем доведено, що при
прийнятті оскаржуваної постанови він
діяв в межах повноважень, у спосіб та на
підставі закону, чинного на час
вчинення ним цих дій, оскільки позивач
наказ господарського суду Волинської
області від 14 листопада 2008 року № 7/90-1
не виконав у строк, визначений для
добровільного виконання.

18.11.2014 року на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
надійшла заява Приватного
підприємства «Ківерцівський
деревообробний комбінат» про
відкликання позовної заяви в якій
заявник просить повернути подану
позовну заяву та постановити ухвалу
про залишення позовної заяви
Приватного підприємства
«Ківерцівський деревообробний
комбінат» без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що за змістом пунктом 5
частини 1 статті 155 КАС України позивач
має право відкликати позовну заяву з
будь-яких підстав до виходу суду до
нарадчої кімнати, тобто до прийняття
рішення по справі, що має наслідком
залишення її без розгляду, про що суд
постановляє ухвалу. Серед
процесуальних наслідків залишення
позовної заяви без розгляду, зокрема в
разі її відкликання, згідно з частиною 3
цієї статті є надання особі права
повторного звернення до суду з
позовною заявою з такими ж вимогами.

Враховуючи те, що постановою
Волинського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2012 вирішено спір, провадження щодо
розгляду, якого судом було порушено за
позовною заявою Приватного
підприємства "Ківерцівський
деревообробний комбінат", позивач не
має права на відкликання позовної
заяви на цій стадії розгляду справи, а
суд апеляційної інстанції -
процесуальних підстав для залишення
позовної заяви без розгляду з
посиланням на відкликання позивачем
позовної заяви.

Доцільність правового обмеження права
позивача на відкликання позовної заяви
терміном до прийняття судом рішення по
суті спору спрямована на усунення
можливості недобросовісного
використання процесуальних прав з
метою повторного судового розгляду
позовних вимог, за результатами
розгляду яких вже було прийнято судове
рішення, що може призвести до
неодноразового судового розгляду
одних і тих же позовних вимог. При
цьому, у випадку незгоди з таким
судовим рішенням осіб, які приймали
участь у справі, КАС України
передбачений, зокрема інститут
апеляційного перегляду судового
рішення.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 245, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Ківерцівський
деревообробний комбінат" - залишити без
задоволення, постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2012 року по справі № 2а-0370/3384/12
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
В.Я. Макарик

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 25
листопада 2014 року