Справа № 2312/1505/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/12498/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Маньківського районного
суду Черкаської області від 29.07. 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Буцької
селищної ради, треті особи ОСОБА_3,
Маньківський районний віділ земельних
ресурсів, Прокуратура Маньківського
району, Маньківська районна державна
адміністрація, про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
державного акта на право власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Маньківського
районного суду Черкаської області з
позовом до Буцької селищної ради
Маньківського району Черкаської
області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
державного акта на право власності.

Постановою Маньківського районного
суду Черкаської області від 29.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.11.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_2 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Буцької селищної
ради № 25-7 від 22.03.2002 року ОСОБА_3 було
надано земельну ділянку по АДРЕСА_1
Маньківського району Черкаської
області розміром 0,4090 га для ведення
особистого підсобного господарства.

До вищезазначеної ділянки
відповідачем була включена земельна
ділянка, яка рішенням Буцької селищної
ради від 19.03.1999 року № 6-8 була надана на
підставі Цивільного кодексу
Української РСР та Земельного кодексу
ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1 Маньківського району
Черкаської області розміром 0,15 га.

На виконання даного рішення 26.06.2002 року
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії ЧР
ІІ-І-143.

Згідно даного акта, ОСОБА_3 передано у
приватну власність 0,4090 га землі, в тому
числі сільськогосподарських угідь 0,3130,
під будівлями та іншими угіддями 0,0960
га.

Позивач вважає, що рішення № 25-7 від
22.03.2002 року прийняте з порушенням
встановленої Земельним кодексом
України процедури, не у межах
повноважень селищної ради, оскільки
цим рішенням було надано особі
земельну ділянку, яка вже перебувала у
його власності.

Колегія суддів, перевіряючи
обґрунтованість судових рішень судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
позові, виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що позивач - особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що судовому захисту підлягають
конкретні права, свободи чи інтереси
фізичної особи, якщо буде встановлено
факт їх порушення.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав у
зв'язку з прийняттям оскарженого
рішення, ОСОБА_2 зазначає, що їй
належить ? частина будинку за адресою:
АДРЕСА_1 Маньківського району
Черкаської області. Також, позивач
вказує, що повторне надання ОСОБА_3
земельної ділянки, яка раніше вже була
виділена їх сім'ї (на час попереднього
виділення земельної ділянки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебували у шлюбі) порушує її
права.

Отже, з доводів ОСОБА_2 можна зробити
висновок, що порушення своїх прав вона
вбачає у тому, що надання у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки згідно
оскарженого у цій справі рішення
позбавляє її права на цю земельну
ділянку, у той час коли згідно
попереднього рішення від 19.03.1999 року №
6-8 (прийнятого на час перебування її у
шлюбі з ОСОБА_3.) земельна ділянка
виділялась їх сім'ї.

Колегія суддів не погоджується з
такими доводами позивача, оскільки, як
вбачається зі змісту рішення Буцької
селищної ради від 19.03.1999 року № 6-8,
земельна ділянка по АДРЕСА_1
Маньківського району Черкаської
області розміром 0,15 га. була надана
саме ОСОБА_3

Також, слід врахувати, що
правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як
подружжя, щодо спірної земельної
ділянки виникли у 1999 році, а тому
регулюються нормами Кодексу про шлюб
та сім'ю України, за якими
приватизована земельна ділянка не є
спільним майном подружжя та не
підлягає поділу.

Як вбачається зі змісту постанови
Верховного Суду України від 15.05.2013 року
у справі 6-37цс13 у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо визнання
права власності на ? частину земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1
Маньківського району Черкаської
області було відмовлено.

З урахуванням наведеного колегія
суддів дійшла висновку, що прийняття
рішення Буцької селищної ради № 25-7 від
22.03.2002 року про надання ОСОБА_3
земельної ділянки та видача на 26.06.2002
року Державного акта на право
приватної власності на землю не
стосується прав позивача у цій справі.

Таким чином, у позивача в цій справі
відсутні матеріально-правові підстави
для звернення з позовом, у зв'язку з чим
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів бере до уваги
таке.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської Ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України,
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Рішення Буцької селищної ради № 25-7 від
22.03.2002 року, яким надано ОСОБА_3 земельну
ділянку було прийняте у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законом.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційну скаргу
слід залишити без задоволення,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Маньківського
районного суду Черкаської області від
29.07. 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.11.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: