Справа № 2506/8781/12 (2а/2506/1635/12)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/800/14074/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого
акціонерного товариства
«Чернігівській плодоовочевий
комбінат» на постанову Деснянського
районного суду м.Чернігова від 16
листопада 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2013 року у справі за позовом
Дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01»
Відкритого акціонерного товариства
«Чернігівській плодоовочевий
комбінат» (надалі - дочірнє
підприємство) до Виконавчого комітету
Чернігівської міської ради, третя
особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 про визнання рішення нечинним,

в с т а н о в и л а:

Дочірнє підприємство звернулось з
позовом про визнання нечинним рішення
виконкому Чернігівської міської ради
від 29.12.2013 року № 319 в частині надання
згоди ОСОБА_2 на улаштування
автостоянки по АДРЕСА_1 та будівництва
на ній приміщень по обслуговуванню
вантажних автомобілів. В обґрунтування
позову послалось на те, що таке рішення
порушує його права як власника об'єктів
нерухомості, розташованих на суміжній
земельній ділянці та суперечить
закону.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16 листопада 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі дочірнє
підприємство, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржувані рішення
скасувати, та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

На дану касаційну скаргу надійшло
заперечення ОСОБА_2, у якому останній
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій вважає такими, що ухвалені із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28.12.2000 року між
виконкомом Чернігівської міської ради
та ФО-П ОСОБА_2 було укладено договір на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) за №1409.

Предметом договору є надання в
тимчасове користування земельної
ділянки загальною площею 0,38 гектарів
по АДРЕСА_1 в м. Чернігові на підставі
рішення виконкому Чернігівської
міської ради від 18.12.2000 року № 301.

Додатковою Угодою №2 до договору
тимчасового користування землею №1409
від 18.11.2003 року із земель запасу міста
приватному підприємцю ОСОБА_2 надано
земельну ділянку площею 0,186 га по
АДРЕСА_1 в м. Чернігові в тимчасове
довгострокове користування, строком на
5 років для влаштування автостоянки.

Судом першої інстанції також
встановлено, що висновком
Чернігівської міської
санепідемстанції № 02/270 на проект
будівництва №35-03 від 12 грудня 2003 р.
погоджено ПП ОСОБА_2 влаштування
стоянки вантажного автотранспорту з
приміщеннями для його обслуговування
по АДРЕСА_1 в м. Чернігові.

Спірним рішенням міськвиконкому від
29.12.2003 року № 319 дозволено ОСОБА_2
будівельні роботи згідно розробленої
кошторисної документації, для
улаштування стоянки вантажного
автотранспорту, будівництва приміщень
для обслуговування автотранспорту по
АДРЕСА_1 в м. Чернігові згідно з
договором на право тимчасового
користування землею.

Рішенням виконкому Чернігівської
міської ради від 23 жовтня 2004 р. № 246
стоянці вантажного автотранспорту з
приміщеннями для його обслуговування
по АДРЕСА_1 в м. Чернігові приватного
підприємця ОСОБА_2 присвоєно поштову
адресу АДРЕСА_2.

Рішенням міськвиконкому Чернігівської
міської ради № 315 від 31.12.2004 р.
затверджено «Акт державної технічної
комісії про прийняття закінченого
будівництва об'єкту в експлуатацію»,
відповідно до якого прийнято в
експлуатацію стоянку вантажного
автотранспорту та приміщення для
обслуговування з улаштування
автономного джерела теплопостачання
по АДРЕСА_2, який є підставою для
оформлення права власності на
збудований об'єкт. ОСОБА_2 на праві
власності належить нежитловий об'єкт,
який знаходиться по АДРЕСА_2 і межує із
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м.
Чернігові, на якій розміщені об'єкти, що
належать позивачу.

Судова колегія погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
про відсутність порушень охоронюваних
законом прав та інтересів позивача
оскаржуваним рішенням.

Таке рішення стосується надання
дозволу виконання будівельних робіт
на земельній ділянці, що передана в
користування третій особі, тоді як
позивач не є учасником процедури
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт та не є користувачем
такої земельної ділянки.

Водночас усунення перешкод у
користуванні власним майном внаслідок
порушення будівельних та інших норм,
проведення будівництва об'єкту з
відхиленням від проекту тощо,
здійснюється, за наявності підстав для
цього, цивільно-правовими засобами
захисту прав.

Відповідно до статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

В своїй постанові від 10 квітня 2012 року
Верховний Суд України, проаналізувавши
положення частини першої статті 2 та
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, висловив
наступну правову позицію: «суд захищає
лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин. Визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень
можливе лише за позовом особи, право
або законний інтерес якої порушені цим
рішенням».

Відсутність порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача є підставою для відмови у
позові.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правомірного висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог.

Доводи викладені у касаційній скарзі
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого
акціонерного товариства
«Чернігівській плодоовочевий
комбінат» - відхилити, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 листопада 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець