Справа № 357/12094/14-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Гапоненко А.П.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква
Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 27 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 жовтня 2014 року - позов задоволено,
а саме: визнано неправомірним
рішення Управління Пенсійного Фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області № 10916 від 26.06.2014 року щодо
відмови ОСОБА_2 у призначенні
пенсії;

зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України у місті Білій Церкві
Київської області призначити ОСОБА_2 з
26.03.2014 року пільгову пенсію зі
зменшенням пенсійного віку на 10 років
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник відповідача
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.
Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін
з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, являється учасником ліквідації
аварії на ЧАЕС у 1986 році, отримав в
установленому законом порядку
відповідне посвідчення серії НОМЕР_1
від 17.02.1993 року, яке було
перереєстровано, має статус учасника
ліквідації аварії на ЧАЕС, отримує
відповідні соціальні пільги, перебуває
на обліку в управлінні соціального
захисту населення, що підтверджується
копією посвідчення, довідкою, копією
трудової книжки.

У відповідності до ст.14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
проводиться визначення категорій осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, для
встановлення пільг і компенсацій,
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження: - з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів.

Згідно довідки № 13 ТДВ
«Райсільгосптехніка» від 13.02.2014 року
позивач приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС з 03.05. по 05.05.1986
року.

Відповідно до ст.15 зазначеного Закону
підставами для визначення статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами. Видача довідок про період
роботи по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а також
на територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями.

Колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
за відсутністю необхідних документів
на час надання позивачу статусу
учасника ліквідації аварії на ЧАЕС,
ОСОБА_2 не отримав би відповідне
посвідчення та відповідний статус.
Відсутність на даний час відповідних
первинних документів не є підставою
для відмови у призначені позивачу
пенсії, оскільки з часу аварії на ЧАЕС
пройшло майже 30 років.

Відповідно до ст.55 Закону особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій. Учасники ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали у зоні відчуження з
моменту аварії до 1 липня 1986 року, до
яких відноситься позивач, незалежно
від кількості робочих днів - 10 років.

Оскільки позивач являється учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році, а
тому відповідно з досягненням 50
річного віку отримав право на
призначення пенсії.

Отже, колегія суддів погоджується, що
рішення відповідача № 10916/03 від 25.06.2014
року щодо відмови позивачу у
призначенні йому пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку на 10 років
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
незаконним , а тому відповідача слід
зобов'язати призначити пенсію позивачу
після досягнення ним пенсійного віку,
тобто з 26.03.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги відповідача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області -
залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
О.О.
Шостак

І.Л.
Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 17.12.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.