Справа № 810/6420/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/6420/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року №810/6420/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом прокурора Тетіївського району в інтересах держави в особі Управління агропромислового розвитку Тетіївської районної державної адміністрації до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про відшкодування незаконно отриманої бюджетної дотації,-

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2011 року прокурор Тетіївського району звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Управління агропромислового розвитку Тетіївської районної державної адміністрації (далі - позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (далі - відповідач) про відшкодування незаконно отриманої бюджетної дотації за посіяні озимі та ярі культури в сумі 23 600,00 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач, попри наявність простроченої більше ніж на пів року заборгованості з податку з доходів фізичних осіб, незаконно отримав з Державного бюджету України дотацію за посіяні ярі культури, чим порушив вимоги пункту 6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки виробництва продукції рослинництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 р. №256 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМ України від 27.08.2008 р. №763.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що бюджетна дотація відповідачу надана на підставі рішення комісії позивача, яке ніким не оскаржено та не скасовано, отже немає підстав для повернення коштів. Також, відповідач зазначив, що згідно з даними довідки від 20.06.2008 р. №920/10/240, виданої Тетіївською МДПІ, у товариства була відсутня заборгованість з податків та зборів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

29 жовтня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 - скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України вказав на необхідність перевірки законності рішення Комісії управління агропромислового розвитку Тетіївської РДА Київської області на підставі якого відповідач отримав бюджетну дотацію.

Ухвалою суду від 14 листопада 2014 року вищезазначену справу прийнято до свого провадження головуючим суддею Леонтовичем А.М., присвоєно номер №810/6420/14 та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 10 грудня 2014 року особи, що беруть участь у справі не прибули.

Прокурор та відповідач звернулись із клопотаннями про розгляд справи за відсутності уповноважених представників

Позивач про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі також СТОВ «Колос») зареєстроване 18 лютого 2000 року Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області, як юридична особа (а.с. 129).

Як вбачається із матеріалів справи, у червні 2008 року СТОВ «Колос» звернулось до Управління агропромислового розвитку Тетіївської РДА із заявою на отримання коштів за програмою «Бюджетна тваринницька дотація та державна підтримка виробництва продукції рослинництва» за посів ярих культур на 2008 рік.

До заяви відповідачем додані документи, передбачені пунктом 6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки виробництва продукції рослинництва, у тому числі довідку Тетіївської МДПІ Київської області від 20 червня 2008 року №920/10/240 про те, що станом на 20 червня 2008 року СТОВ «Колос» не мало заборгованості із сплати податків і зборів (обов’язкових платежів).

За наслідками розгляду поданих відповідачем документів, комісія Управління агропромислового розвитку прийняла рішення, оформлене протоколом від 1 липня 2008 року № 5, яким СТОВ «Колос» включено до реєстру одержувачів фінансової підтримки для вирощування ярих культур.

Механізм використання у 2008 році коштів, передбачених у державному за програмою "Бюджетна тваринницька дотація та державна підтримка виробництва продукції рослинництва" передбачений Порядком використання у 2007 році коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки виробництва продукції рослинництва, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №256 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМ України від 27 серпня 2008 року №763 (надалі – Порядок).

Відповідно до пункту 5 Порядку, для визначення переліку сільськогосподарських підприємств, які мають право на отримання бюджетних коштів, управління агропромислового розвитку райдержадміністрацій утворюють комісію, до складу якої входять начальник управління (голова комісії), по одному представнику відповідного фінансового органу, органів державної контрольно-ревізійної служби, державної податкової служби і державної статистики, районного відділу земельних ресурсів, державної насіннєвої інспекції та державної станції захисту рослин, голова асоціації фермерів, представник ради сільськогосподарських підприємств (далі - комісія).

Згідно з пунктом 6 Порядку заявку на отримання бюджетних коштів мають право подавати до комісії сільськогосподарські підприємства - юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми і форми власності та сфери управління, включаючи навчальні та навчально-дослідні господарства аграрних вищих навчальних закладів, професійно-технічних навчальних закладів, наукових і науково-дослідних установ, селекційно-дослідних та державних сортодослідних станцій, що засіяли озимі та ярі культури на зерно, льон-довгунець і коноплі на тресту, цукрові буряки для виробництва цукру в межах квоти "А", крім бюджетних установ та підприємств, що визнані банкрутами або проти яких порушено справу про банкрутство та які мають прострочену більш як півроку заборгованість перед державним і місцевими бюджетами, Пенсійним фондом України (далі - сільськогосподарські підприємства).

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 Порядку, до заявки, крім іншого, додаються засвідчені в установленому порядку довідки відповідних органів державної податкової служби та Пенсійного фонду України про відсутність (наявність) заборгованості за податковими зобов'язаннями та платежами до Пенсійного фонду України.

В той же час, останнім абзацом вказаного підпункту встановлено, що відсутність одного із документів, визначених у цьому пункті, позбавляє заявника права на отримання бюджетних коштів.

Пункт 7 даного Порядку визначає, що комісія розглядає подані згідно з пунктом 6 цього Порядку документи, встановлює достовірність наведених у них даних, обстежує посіви, складає акт за результатами перевірки та приймає рішення щодо включення (невключення) заявника до реєстру сільськогосподарських підприємств, що мають право на отримання бюджетних коштів.

Відтак, зміст викладених положень порядку дає підстави для висновку, що визначальною умовою для встановлення права на отримання державної підтримки є факт наявності або відсутності у підприємства простроченої більш як півроку заборгованості перед державним і місцевими бюджетами. Недотримання вказаної вимоги виключає право сільськогосподарського товариства на отримання державної фінансової підтримки.

Вирішуючи питання щодо наявності простроченої більш як півроку заборгованості СТОВ «Колос» перед державним бюджетом, судом встановлено наступне.

Згідно з актом перевірки від 13 травня 2009 року №130/231/30368147 про результати планової виїзної перевірки СТОВ «Колос» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року , заборгованість встановлена актом перевірки від 28 лютого 2007 року № 47, залишилась не погашеною (а.с. 90-92).

Згідно відмітки канцелярії Київського окружного адміністративного суду, вказана постанова набрала законної сили 7 червня 2011 року відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду.

Порядок нарахування і сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, на момент виникнення спірних правовідносин, визначався Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року №889-ІV (далі – Закон №889-ІV).

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону №889-ІV платниками податку є, зокрема, резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування резидента, серед іншого, є доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті (пп.3.1.3. п. 3.1 ст. 3 Закону №889-ІV).

Пунктом 8.1 статті 8 вказаного Закону встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року №2181-III (далі – Закон №2181-III), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

За визначенням, наведеним у пункті 1.3 статті 1 цього ж закону, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно з пунктом 5.4 статті 5, Закону №2181-III, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на момент звернення відповідача із заявкою та прийняття комісією рішення про включення СТОВ «Колос» до реєстру підприємств, що мають право на бюджетне відшкодування, останнє мало прострочену більш ніж на шість місяців заборгованість з податку на доходи фізичних осіб.

У свою чергу, комісія Управління агропромислового розвитку, приймаючи рішення про включення СТОВ «Колос» до реєстру підприємств, що мають право на бюджетне відшкодування не виконала законодавчі вимоги щодо встановлення достовірності наведених у поданих товариством документах, та складання акту за результатами такої перевірки.

Так, згідно довідки Тетіївської МДПІ від 20 червня 2008 року №920/10/240 про відсутність у СТОВ «Колос» заборгованості з податків і зборів вбачається, що довідка дійсна до 30 червня 2008 року. Водночас, розгляд питання про внесення відповідача до реєстру розглядалось комісією 1 липня 2008 року, тобто станом на момент прийняття рішення, яким СТОВ «Колос» виділено бюджетну дотацію, довідка про відсутність заборгованості втратила чинність.

Отже, вказана довідка не може свідчити про відсутність податкової заборгованості, оскільки дані довідки фіксували відсутність боргу на певну дату.

Суд також звертає увагу, що згідно протоколу №5 від 1 липня 2008 року, на засіданні Комісії представник від податкового органу був відсутній.

Сам по собі факт наявності довідки державної податкової служби не може вважатися достатньою підставою для висновку про законність отримання відповідачем бюджетних коштів, оскільки такий висновок може бути пов'язаний виключно з самим фактом відсутності у підприємства заборгованості перед державним і місцевими бюджетами.

Наявність у сільськогосподарського підприємства простроченої більш як півроку заборгованості перед державними та місцевими бюджетами, Пенсійним фондом України позбавляє таке підприємство права на отримання бюджетних дотацій на підставі зазначеного Порядку.

Крім того, з наявної у матеріалах справи постанови помічника прокурора Тетіївського району Київської області від 8 листопада 2010 року слідує, що дії службових осіб СТОВ «Колос» з приводу подання до Управління агропромислового розвитку документів, що містять недостовірні відомості про відсутність податкового боргу, містять склад злочину, передбаченого статтями 364, 366 Кримінального кодексу України. Разом з тим, розмір заподіяної шкоди є недостатнім для порушення кримінальної справи за вказаними статтями.

Викладене дає підстави для висновку, що надання відповідачу державної допомоги відбулось за відсутності у підприємства такого права, а позивачем не було дотримано вимог пункту 7 Порядку щодо урахування, з'ясування і перевірки усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

За таких обставин, рішення комісії Управління агропромислового розвитку Тетіївської РДА, оформлене протоколом від 1 липня 2008 року №5 в частині включення СТОВ «Колос» до реєстру сільськогосподарських підприємств, які мають право на отримання бюджетних коштів є протиправним.

Підпунктом 4 пункту 6 Порядку встановлено, що до заявки на отримання бюджетної дотації сільськогосподарські підприємства додають письмове повернути у місячний строк до бюджету отримані бюджетні кошти у разі встановлення контролюючими органами факту їх незаконного отримання (за винятком отримання бюджетних коштів за наявності у нього заборгованості перед місцевим бюджетом з податку з доходів фізичних осіб, яку сільськогосподарське підприємство погасить до 1 жовтня 2008 р.)

Таким чином, підставою для повернення коштів слугує висновок контролюючого органу про незаконність отримання бюджетної дотації, обґрунтованість якого може бути предметом судового розгляду. Водночас, законодавець не ставить в залежність обов’язок повернути бюджетні кошти з фактом скасування рішення, на підставі якого вони були виділені.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи, доказів, які б спростували доводи позивача та прокурора, відповідач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв’язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні – протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Леонтович А.М.