Справа № 814/2891/14
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
Справа № 814/2891/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лебедєвої Г.В.

при секретарі - Дворник Г.Г.

за участю: представника прокуратури -
Єрошкіна В.В. (за посвідченням),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Миколаєві справу за
адміністративним позовом прокурора
Заводського району м. Миколаєва в
інтересах держави в особі Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
фінансової санкції у розмірі 1700 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миколаївського
окружного адміністративного суду
знаходилась адміністративна справа за
позовом прокурора Заводського району
м. Миколаєва в інтересах держави в
особі Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
суми фінансових санкцій у розмірі 1700
грн.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року адміністративний позов
прокурора Заводського району м.
Миколаєва задоволено повністю та
стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь держави суму
фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2012 року апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було
задоволено, постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року скасовано та прийнято нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову прокурора
Заводського району м. Миколаєва в
інтересах держави в особі
Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
суми фінансових санкцій у розмірі 1700
грн. було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 02.09.2014 року касаційну
скаргу прокуратури Миколаївської
області в інтересах держави в особі
Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області задоволено
частково; постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2012 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

18.09.2014 року вказана
адміністративна справа надійшла до
Миколаївського окружного
адміністративного суду та згідно
розпорядження в. о. керівника апарату
суду від 19.09.2014 року відповідно до
повторного автоматичного розподілу
справ, зазначену адміністративну
справу 19.09.2014 року передано судді
Лебедєвій Г.В.

Ухвалою суду від 22.09.2014 року
адміністративну справу за позовом
прокурора Заводського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
суми фінансових санкцій у розмірі 1700
грн. було прийнято до провадження.

Позов обґрунтований тим, що 23.10.2009
року під час перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом було виявлено порушення, а
саме: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 без
оформлення документів, перелік яких
визначений ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме:
відсутня ліцензійна картка, про що
складено акт № 143369 від 23.10.09 року.
За порушення відповідачем
вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт»
постановою територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Миколаївській області №075526 від 26.10.2009
року до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 застосовані фінансові санкції у
сумі 1700,00 грн. Однак в добровільному
порядку штраф відповідачем сплачено не
було.

Ухвалою суду від 22.10.2014 року було
задоволено клопотання прокурора та у
зв'язку із проведенням реорганізації
системи центральних органів
виконавчої влади та їх територіальних
органів, та з урахуванням ч.4 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
позивача було замінено на належного
позивача - Державну інспекцію України з
безпеки на наземному транспорті.

Прокурор у судовому засіданні,
посилаючись на обґрунтування,
викладені у позовній заяві, підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце судового засідання було
повідомлено належним чином та
своєчасно.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, заперечень проти
адміністративного позову не надав, про
дату, час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причини неявки суд не
повідомив.

На підставі положень статті 128 КАС
України судом було вирішено слухати
справу за відсутності представників
позивача та відповідача за наявними в
справі доказами.

Заслухавши прокурора, дослідивши
наявні в справі письмові докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
прокурора Заводського району м.
Миколаєва не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

У відповідності до ч. 4 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
адміністративно-господарські штрафи
стягуються відповідно до закону
центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), і зараховуються до
Державного бюджету України.

З урахуванням завдань, функцій,
прав та обов'язків Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті, яким є позивач по справі,
суд дійшов висновку, що звертаючись до
суду з цим позовом, позивач діє, як
суб'єкт владних повноважень, виконуючи
свою функцію зі стягнення
адміністративно-господарських
штрафів.

Згідно п.4 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про утворення
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті» (чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
Головна державна інспекція на
автомобільному транспорті (далі -
Головавтотрансінспекція) здійснює
державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів, що
регулюють організацію перевезення
пасажирів і вантажів.

Відповідно до п.1 наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України «Про затвердження положення
про територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті» (чинному на час виникнення
спірних правовідносин), територіальні
органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в областях,
Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі є територіальними
структурними підрозділами
Головавтотрансінспекції без права
юридичної особи, утворюються
відповідно до Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.4 пп.2 наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України «Про затвердження положення
про територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті», одним з основних завдань
територіальних управлінь у
відповідному регіоні є здійснення
державного контролю за дотриманням
суб'єктами господарювання усіх форм
власності нормативно-правових актів,
стандартів і норм перевезення вантажів
і пасажирів автомобільним транспортом
загального користування.

На підставі Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку здійснення державного
контролю на автомобільному
транспорті» (чинній на час виникнення
спірних правовідносин), органи
державного контролю на автомобільному
транспорті здійснюють державний
контроль шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок, за
результатами перевірки складається
акт, якщо в ході перевірки виявлено
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, справа про
порушення розглядається посадовою
особою органу державного контролю за
місцем знаходження суб'єкта
господарювання. За наявності підстав,
керівник органу державного контролю
або його заступник виносить постанову
про застосування фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів
справи, 23.10.2009 р. на підставі завдання на
перевірку №110740 від 22.10.09 р. (а. с. 10)
державним інспектором територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Миколаївській області
була проведена перевірка суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2
щодо дотримання законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки був
складений акт №143369 від 23.10.2009 р., згідно
якого було виявлено порушення, а саме:
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
- відсутня ліцензійна картка.
Відповідач з вищезазначеним Актом
ознайомлений, про що свідчить його
підпис (а. с. 9).

На підставі ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт» 26.10.2009 р.
заступником начальника
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Миколаївській області
винесено постанову про застосування
фінансових санкцій № 075526, якою до
відповідача застосовано фінансову
санкцію в сумі 1700,00 грн. (а. с. 7).

Постанова була надіслана
відповідачу і отримана ним 05.11.2009 р., про
що свідчить підпис відповідача на
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а. с. 8).

Так, згідно ст. 5 Закону України «Про
автомобільний транспорт» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) основним завданням
державного регулювання та контролю у
сфері автомобільного транспорту є
створення умов безпечного, якісного й
ефективного перевезення пасажирів та
вантажів, надання додаткових
транспортних послуг.

У відповідності до ст. 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
Документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів на
таксі: для автомобільного перевізника
- ліцензія, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
таксі - посвідчення водія відповідної
категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ліцензійна
картка, інші документи, передбачені
законодавством України.

Статтею 1 Закону визначено, що
ліцензійна картка транспортного
засобу - документ, який містить
реєстраційні дані ліцензії та
транспортного засобу.

Згідно абзаців 1, 2, 3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за:

- безпідставну відмову від
пільгового перевезення пасажира -
штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

- надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

- експлуатацію легкового
автомобіля, облаштованого як таксі,
без наявності ліцензійної картки -
штраф у розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, за експлуатацію
легкового автомобіля, облаштованого
як таксі, без наявності ліцензійної
картки передбачено штраф у розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Разом з цим, як вбачається з акту
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №143369 від 23.10.09 р. та
постанови Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області про
застосування фінансових санкцій № 075526
від 26.10.2009 року, відповідачем було
порушено абзац 3 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт», а саме,
експлуатація легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки, проте до
відповідача було застосовано
фінансову санкцію в сумі 1700,00 грн.,
тобто у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
передбачено абзацом 2 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих
повноважень, мати під собою конкретні
об'єктивні факти, на підставі яких його
ухвалено або вчинено.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам, позивач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
правомірності застосування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
постановою № 075526 від 26.10.2009 року
фінансової санкції саме у сумі 1700,00 грн.

За таких обставин, суд вважає, що
під час прийняття постанови
Територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Миколаївській області про
застосування фінансових санкцій № 075526
від 26.10.2009 року, позивачем було
безпідставно застосовано фінансову
санкцію у сумі 1700,00 грн.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин, оцінюючи надані
сторонами у справі докази у сукупності,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги прокурора Заводського району м.
Миколаєва не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 158-163, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні адміністративного
позову прокурора Заводського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
фінансової санкції у розмірі 1700 грн.
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 14.11.2014 року.

Суддя
Г.В.
Лебедєва