Справа № 804/10742/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/10742/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2013 року у справі №804/10742/13-а за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Арт-Бізнес-Плюс» до
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арт-Бізнес-Плюс»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 26.07.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 3 216 742,00 грн., та № від
26.07.2013 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 1 392 530,00
грн. В обґрунтування заявлених вимог
позивач, зокрема, посилався на
безпідставні висновки перевіряючих
осіб щодо нереальності укладених
правочинів з ТОВ Галактика М», ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Матадор» та вказував
на реальність цих господарських
взаємовідносин, за наслідками яких
позивачем визначено податкові
зобов'язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Постанова суду мотивована
необґрунтованістю та недоведеністю
відповідачем тих обставин, які стали
підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення. Такі
висновки суд обґрунтував
встановленими обставинами справи, які
свідчать про реальність господарських
операцій, які не визнаються
відповідачем, а також наявністю
належним чином оформленими первинними
документами, які підтверджують
здійснені позивачем господарські
операції, за наслідками яких
підприємством визначено податкові
зобов'язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Державна податкова
інспекція у Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просила скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
висновками перевіряючих осіб, які
зроблено в Акті перевірки та яким, на
думку заявника апеляційної скарги,
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалам справи, що посадовими
особами ДПІ у Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Арт-Бізнес Плюс" щодо підтвердження
здійснення господарських відносин з
ТОВ "Галактика-М", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ
"Матадор" за період з 01.01.2010 року по
31.01.2013 року та повноти їх відображення в
податковому обліку.

За результатами перевірки складено акт
від 26.06.2013 року № 1326/22.1-09/33717223, в якому
зроблено висновки про порушення
підприємством вимог:

п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010р. № 2755-VI, із наступними
змінами та доповненнями, в результаті
чого, встановлено заниження ПДВ на суму
928353 грн.;

ст.134, п.137.10 ст.137, п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2
ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, в результаті чого ТОВ
«Арт-Бізнес-Плюс» занижено податок на
прибуток на загальну суму 2144495 грн..

Такі висновки ДПІ, з огляду на акт
перевірки, ґрунтуються на наступному.

Проведеною перевіркою встановлено
відображення ТОВ "Арт-Бізнес-Плюс" у
податковому обліку господарських
операцій з ТОВ «Галактика М», ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Матадор» з приводу
виконання договорів поставки.

Вказані господарські операції ДПІ
вважає нереальними. Нереальність
господарських операцій пов'язує з
наступним. В акті перевірки
відображено, що до ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська від ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська надійшли Акти:

- від 21.12.2012 року за №7201/224/31890900 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства товариства з обмеженою
відповідальністю TOB «Галактика М» під
час здійснення господарських відносин
з ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ
«Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за березень 2011, ПВП «Форест» за
червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за
січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за
вересень 2011 року.

В акті перевірки, з огляду на аналіз
діяльності зазначених контрагентів
ТОВ «Галактиа М», які за позицією ДПІ
здійснюють свою діяльність поза межами
правового поля, зроблено висновок про
те, що операції по ланцюгу постачання
до ТОВ «Галактика М» не містять у своїй
суті розумних економічних або інших
причин (ділової мети), систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів, не спричиняють реального
настання правових наслідків. Операції
з поставки по цьому ланцюгу постачання
порушують ст. 228 ЦК України щодо
укладення правочину, який суперечить
моральним засадам суспільства, а також
порушує публічний прядок, спрямований
на заволодіння майном держави,
дохідної частини бюджету, а отже є
нікчемним. Згідно із частиною 1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Нікчемний
правочин є недійсним в силу закону, а
тому також не створює інших наслідків,
крім тих, що пов'язані із його
недійсністю

- від 21.12.2012 року №7210/224/36441206 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Ферріт-Д» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ТОВ
«Будівництво та комплектації» за
листопад 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за
червень 2011 року, ТОВ «Олимп» за
вересень 2011 року, ТОВ «ПАСІФІК» за
вересень 2011, БПП «Сура» за вересень 2011
року. ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011
року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011
року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад
2011 року їх реальності та повноти
відображення в обліку».

У вказаному акті також зроблено
висновки про те, що операції по ланцюгу
постачання до ТОВ «Ферріт-Д» не містять
у своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети),
систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів, не
спричиняють реального настання
правових наслідків. Операції з
поставки по цьому ланцюгу постачання
порушують ст. 228 ЦК України щодо
укладення правочину, який суперечить
моральним засадам суспільства, а також
порушує публічний прядок, спрямований
на заволодіння майном держави,
дохідної частини бюджету, а отже є
нікчемним. Актом перевірки не
встановлено фактів поставок товару по
ланцюгу постачання.

Таким чином, податковою службою
зроблено висновок, що у зв'язку з не
підтвердженням податкового кредиту з
ПДВ та валових витрат, у ТОВ «Ферріт-Д»
відсутні об'єкти оподаткування
податком на додану вартість по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям. Перевіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам - покупцям у
2011-2012 році.

- 21.12.2012 року за №7200/224/31820299 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України товариства з
обмеженою відповідальністю ТОВ
«Матадор» (код за ) під час
здійснення господарських відносин з
ТОВ «Інфотерм»за червень 2011 року, ТОВ
«Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за березень 2011, ПВП «Форест» за
червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за
січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за
вересень 2011 року, БПП «Сура» за
вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс»
за листопад 2011 року».

В ході перевірки не встановлено факту
поставок товарів по ланцюгу від
перелічених контрагентів до ТОВ
«Матадор». Таким чином, операції з
продажу та купівлі товарів (робіт,
послуг) без фактичної поставки товару
(робіт, послуг) ТОВ «Матадор» порушують
ст. 185 ПК України в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгах постачання. Виходячи з
вищенаведеного зроблено висновок, що
ТОВ «Матадор» здійснював діяльність
спрямовану, на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третіх осіб.

З зазначених підстав, ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська зроблено висновок
про завищення ТОВ "Арт-Бізнес-Плюс"
витрат та податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Галактика М»,
ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Матадор».

Крім цього, ДПІ зроблено висновок про
заниження ТОВ "Арт-Бізнес-Плюс" доходу і
такі висновки ґрунтуються на
наступному. Оскільки, ДПІ встановлено
факт оприбуткування ТОВ
"Арт-Бізнес-Плюс" товарів, поставка яких
обумовлена договорами, укладеними з
ТОВ «Галактика М», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Матадор» та враховуючи висновки
перевіряючих осіб щодо нереальності
цих господарських операцій, ДПІ
зроблено висновок про те, що отримані
підприємством товари є безоплатно
наданими товарами, у зв'язку з чим ТОВ
"Арт-Бізнес-Плюс", враховуючи приписи
137.10 ст.137 ПК України, було зобов'язано
збільшити доходи на суму безоплатно
отриманих товарів.

На підставі Акту перевірки ДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.07.2013
року, яким ТОВ "Арт-Бізнес-Плюс"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 3 216
742,00 грн., та № від 26.07.2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі 1
392 530,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних податкових
повідомлень-рішень є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскаржене рішення
відповідача прийнято не на підставі та
не у спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені ст.139 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу витрат та сплачених сум ПДВ, у
вартості товарів (робіт, послуг), до
складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товарів (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Як вбачається з акту перевірки, який
став підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень,
податковою службою взагалі не
досліджувались господарські операції
між позивачем та ТОВ «Галактика М», ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Матадор», за
наслідками яких позивачем визначалися
податкові зобов'язання з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість. Висновки про заниження
податкових зобов'язань зроблені не з
огляду на вищенаведені норми права, а з
огляду на обставини, які викладені в
Актах перевірки постачальників
позивача по взаємовідносинам з іншими
суб'єктами підприємницької діяльності
- ТОВ «Будівництво та комплектації»,
ТОВ «Інфотерм», ТОВ «Олимп», ТОВ
«ПАСІФІК», БПП «Сура», ТОВ
«Кафепродакшн», ПП «СВ Гермес», ТОВ
«Хімагросервіс», ТОВ «Форест».

При цьому, ДПІ не зазначає, яке
відношення має позивач до вказаних
суб'єктів підприємницької діяльності,
з огляду на те, що позивач з ними не мав
жодних взаємовідносин. Враховуючи
вищенаведені норми матеріального
права, оцінюватися при дослідженні
факту здійснення господарської
діяльності повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про те, що зробивши
висновок про заниження податкових
зобов'язань ТОВ «Арт-Бізнес-Плюс» по
взаємовідносинам з ТОВ «Галактика М»,
ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Матадор», ДПІ
фактично спірні господарські операції
перевірено не було, ані шляхом
проведення перевірки покупця, ані
шляхом перевірки постачальників.

Отже, акт перевірки ДПІ, на якому
ґрунтуються і доводи апеляційної
скарги, не може бути підставою для
висновків щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства, що
стало підставою для збільшення
грошових зобов'язань.

В той же час, враховуючи приписи ст.138
КАС України, у спірних правовідносинах,
з огляду на позицію податкового органу
щодо нереальності укладених
правочинів, має бути доведеним
(спростованим) факт (реальність)
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Галактика М», ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Матадор».

Встановлені обставини справи, які
не спростовуються доводами
апеляційної скарги, свідчать про те, що
у перевіреному періоді позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Галактика М», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Матадор».

Так, між позивачем та ТОВ "Матадор"
укладено договір поставки № 0109/12 від
01.09.2012 року, у відповідності до умов
якого ТОВ "Матадор" зобов'язувалось
поставити позивачу товару, а останній
зобов'язався його оплатити.

Між позивачем та ТОВ "Ферріт-Д" укладено
договір поставки № 0111/04 від 01.11.2012 року,
у відповідності до умов якого ТОВ
"Ферріт-Д" зобов'язувалось поставити
позивачу товару, а останній
зобов'язався його оплатити.

Між позивачем та ТОВ "Галактика-М"
укладено договір поставки № 0103/12 від
01.01.2012 року, у відповідності до умов
якого ТОВ "Галактика-М" зобов'язувалось
поставити позивачу товару, а останній
зобов'язався його оплатити.

Договори укладено у письмовій формі,
копії їх долучено до матеріалів справи
(т.1 а.с.55-57).

Факт поставки товарно-матеріальних
цінностей ТОВ "Галактика-М", ТОВ
"Ферріт-Д", ТОВ "Матадор" на адресу
позивача підтверджується
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними,
копії яких долучено до матеріалів
справи.

Надані позивачем документи, у їх
сукупності, дозволяють визначитись зі
змістом та обсягом господарських
операцій, найменуванням поставленого
товару, його кількістю та вартістю,
сторонами господарських операцій.
Тобто, вказані документи, у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», підтверджують факт
здійснення між сторонами
господарських операцій.

Вказані первинні документи надавалися
підприємством до перевірки та
відображені в Акті перевірки. При
цьому, будь-яких зауважень щодо їх
складення, перевіряючими особами
висловлено не було.

Надані позивачем і докази
оприбуткування поставленого товару,
про що свідчать накладні на
оприбуткування товару на склад (т.2
а.с.64-116).

Фактичне оприбуткування товару
підприємством було встановлено і під
час перевірки, оскільки в акті
перевірки (т.1 а.с.52-53), зазначено про
порушення підприємством вимог п.137.10
ст.137 ПК України, в частині не
збільшення доходу на суму безоплатно
отриманого товару. При цьому, як
встановленому з пояснень представника
відповідача у судовому засіданні,
безоплатно отриманим товаром ДПІ
вважає товар, поставка якого
обумовлена договорами, укладеними з
ТОВ «Галактика М», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Матадор», але враховуючи висновки
перевіряючих осіб щодо нереальності
цих господарських операцій, ДПІ вважає,
що цей товар поставлено не ТОВ
«Галактика М», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Матадор». В той же час, ставлячи під
сумнів факт отримання товару від
зазначених постачальників, за його
наявності, ДПІ не вживала заходів щодо
встановлення погодження цього товару.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
необґрунтованості доводів податкової
служби про нереальність господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Галактика М», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Матадор». Наведені податковою службою
в Акті перевірки обставини, з
урахуванням фактичних обставин,
встановлених у цій справі, не можуть
бути підставою для висновків щодо
нереальності господарських
взаємовідносин і як наслідок,
підставою для збільшення платнику сум
грошового зобов'язання.

Крім цього, колегія суддів вважає
безпідставними і доводи ДПІ про
заниження позивачем доходу.

Так, вказуючи на заниження позивачем
доходу податкова служба виходить з
наступного. Оскільки ДПІ встановлено
факт оприбуткування ТОВ
«Арт-Бізнес-Плюс» товарів та
враховуючи висновки перевіряючи осіб
про нереальність господарських
операцій, ДПІ зроблено висновок про те,
що оприбутковані підприємством товари
є безоплатно отриманими товарами, у
зв'язку з чим ТОВ «Арт-Бізнес-Плюс»,
враховуючи приписи п.137.10 ст.137 ПК
України, було зобов'язано збільшити
доходи на суму безоплатно отриманих
товарів.

Не заперечуючи обов'язок платника
податків до складу доходу включати
вартість безоплатно отриманих товарів,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до пп..14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК
України безоплатно надані товари,
роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з
договорами дарування, іншими
договорами, за якими не передбачається
грошова або інша компенсація вартості
таких товарів чи їх повернення, або без
укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються
(надаються) без висування вимоги щодо
компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи
фізичній особі на відповідальне
зберігання і використані нею;

Таким чином, зі змісту наведеної норми
матеріального права вбачається, що
безоплатні надані товари
характеризується такими визначальними
ознаками як, по-перше: товари
передається платнику податків у
власність, по-друге: передача товарів
платнику податків не передбачає
можливості виплати компенсації чи
повернення таких коштів.

Встановлені обставини справи, свідчать
про те, що позивачу передавались товари
на платній основі, що обумовлено
укладеними договорами. Оскільки, під
час проведення перевірки ДПІ не було
встановлено інших умов поставки
товарів, які податкова служба вважає
безоплатно наданими, то колегія суддів
вважає необґрунтованими висновки ДПІ
щодо заниження позивачем доходу.

Враховуючи те, що будь-яких інших
обставин, з якими б ДПІ пов'язувала
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, що призвело до
заниження податкових зобов'язань, акт
перевірки не мітить, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо відсутності
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень-рішень, яким
підприємству збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року у справі №804/10742/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з часу
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку передбаченому
ст..212 КАС України.

(Ухвалу виготовлено у повному обсязі
12.12.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк