Справа № 808/8704/13-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 808/8704/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Головко О.В.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі №808/8704/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Запорізькій області про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №92 від
18.09.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Інспекції державного архітектурного -
будівельного контролю у Запорізькій
області про визнання незаконними та
скасування постанов про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №91, №92 від
18.09.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з
результатами перевірки та прийнятих
постанов, оскільки позивач не
здійснював будівельні роботи, а також
відсутність доказів експлуатації
об'єкту, тощо.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 лютого
2014р. позов було задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на виконання вимоги Прокуратури
Пологівського району Запорізької
області від 27.08.2013 № 112/2455 вих-13 про
проведення перевірки додержання
позивачем вимог законодавства в
частині здійснення будівництва в
прибережній захисній смузі, головним
державним інспектором Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
проведено позапланову перевірку
позивача з питань дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
позивачем, якою встановлено
правопорушення, а саме виконання
будівельних робіт без права на
виконання таких робіт на об'єкті II
категорії складності згідно додатку "М"
ДБНА.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної
документації на будівництво", що є
порушенням ст. 34,36 ЗУ "Про регулювання
містобудівної діяльності", а також
експлуатація об'єкту будівництва II
категорії складності, не прийнятого в
експлуатацію, що є порушенням п. 8 ст. 39
ЗУ "Про регулювання містобудівної
діяльності", за результатами якої
складено Акт перевірки від 13.09.2013.

За результатами перевірки винесені
постанови: №91 від 18.09.2013, відповідно до
якої позивача притягнуто до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, за
виконання будівельних робіт без права
на виконання таких робіт на об'єкті II
категорії складності та накладено
штраф в розмірі 11 470,00 грн.; № 92 від
18.09.2013, відповідно до якої позивача
притягнуто до відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 51 615, 00 грн., за
експлуатацію об'єкта будівництва II
категорії складності не прийнятого в
експлуатацію.

Судом встановлено, що між Пологівською
РДА в особі голови Пологівської РДА
Закарлюки О.В. (орендодавець) та
позивачем (орендар) був укладений
договір оренди земельної ділянки
водного фонду та водного об'єкту від
01.09.2004.

Згідно договору від 01.09.2004 орендодавець
на підставі розпорядження голови
Пологівської РДА від 10.08.2004 № 642 надає, а
орендар приймає в строкове платне
володіння і користування земельну
ділянку (водне дзеркало, гідротехнічна
споруда, прибережна захисна смуга)
державної власності та водний об'єкт на
території Тарасівської, Басанської
сільських рад Пологівського району
Запорізької області.

Про наявність або відсутність на
орендованій земельній ділянці споруди
в договорі оренди земельної ділянки не
зазначено. Запитів до власника
земельної ділянки, яка була орендована
позивачем, з метою з'ясування, кому саме
належить дана споруда, відповідач не
надсилав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
зазначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
466, про Порядок виконання будівельних
робіт, зазначено, що будівельні роботи
це - роботи з нового будівництва,
реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту.

Згідно статей 34, 36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
в яких зазначено про виникнення права
на виконання будівельних робіт та
необхідність отримання Декларації про
початок виконання будівельних робіт є
безпідставним та помилковим, у зв'язку
з тим, що позивач не є суб'єктом
містобудування, не виконував
будівельні роботи та не проводив
експлуатацію об'єкта.

Відповідальність за данні порушення
як зазначено в оскаржуваній постанові
передбачена п.2, ч.2, ст.2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", а саме: виконання
будівельних робіт без повідомлення
про початок їх виконання або
будівництво індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, закінчене у період з 5
серпня 1992 року до 12 березня 2011 року без
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також наведення
недостовірних даних у такому
повідомленні - у розмірі десяти
мінімальних заробітних плат;

Судом встановлено, що позивач не є
суб'єктом містобудування, наміру щодо
забудови орендованої території не мав
та не має та не здійснював будь-які
будівельні роботи пов'язаних
будівництвом, реконструкцією на
вказаній території.

Доказів щодо проведення будівельних
робіт саме позивачем, а ні власником
земельної ділянки чи будь якою іншою
особою відповідач не надав.

Таким чином колегія суду погоджується
з доводами суду першої інстанції щодо
неправомірного застосування санкцій
до позивача за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, за виконання
будівельних робіт без права на
виконання таких робіт.

У відповідності до частині 1 ст. 4 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" об'єктами будівництва є
будинки, будівлі, споруди будь-якого
призначення, їх комплекси, лінійні
об'єкти інженерно-транспортної
інфраструктури.

У відповідності до Постанови КМУ від 28
жовтня 2004 року №1442 "Про затвердження
Національного стандарту N 2 "Оцінка
нерухомого майна", зазначено термін
будівля це - земельні поліпшення, в яких
розташовані приміщення, призначені для
перебування людини, розміщення
рухомого майна, збереження
матеріальних цінностей, здійснення
виробництва тощо; споруди це - земельні
поліпшення, що не належать до будівель
та приміщень, призначені для виконання
спеціальних технічних функцій (дамби,
тунелі, естакади, мости тощо).

Пунктом 8 статті 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.

Відповідальність за данні порушення
як зазначено в оскаржуваній постанові
передбачена п.6, ч.2, ст.2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності".

Норма цього Закону, регулює питання
відповідальності тих суб'єктів
містобудування, які вчинили
правопорушення у сфері містобудування,
зокрема не ввели в експлуатацію
відповідні об'єкти до початку їх
використання після набрання чинності
цим Законом.

Конституційний принцип незворотності
дії законів, які погіршують становище
особи, дає суду підстави для висновку
про неможливість застосування санкцій
за дії (бездіяльність), які на момент,
коли вони мали місце, за попереднього
правового регулювання не були
правопорушенням.

Поняття "експлуатація не прийнятого в
експлуатацію об'єкта" не може
тлумачитись як триваюче
правопорушення. Змістом цього
правопорушення є невиконання обов'язку
із введення в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта містобудування до
початку його експлуатації. Суспільна
небезпека такого правопорушення
насамперед полягає не в недотриманні
встановленого правопорядку, а в
небезпеці, яка може мати місце в
результаті відсутності контролю за
безпечністю побудованого об'єкта
містобудування з початку його
використання.

Частина восьма статті 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", встановлює, що
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Таким чином,обов'язок введення об'єктів
будівництва в експлуатацію,
відповідальність за експлуатацію
об'єктів, не введених в експлуатацію,
можуть стосуватися лише тих суб'єктів,
які після закінчення будівництва та
початку використання, маючи
відповідний обов'язок, не ввели об'єкти
містобудування в експлуатацію, за що
встановлена відповідна
відповідальність.

Належність вказаного майна позивачу,
здійснення позивачем такого
будівництва або замовлення та
експлуатацію, судом не встановлено та
відповідачем не доведено, а тому
колегія суду погоджується з доводами
суду першої інстанції про
неправомірність застосування до
позивача санкцій за експлуатацію без
відповідного дозволу.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
задовольняючи позовні вимоги, а доводи,
які викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, спростовуються
дослідженими по справі доказами, а тому
не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, тому
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 202, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі №808/8704/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Запорізькій області про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №92 від
18.09.2013р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення
виготовлено 16 грудня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.А. Щербак