Справа № 823/2992/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2014 року м. Черкаси
Справа №
823/2992/14

10 годин 15 хвилин

Черкаський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Трофімової Л.В., Гаврилюка В.О.,
Тимошенко В.П., за участі секретаря -
Шепель А.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу № 823/2992/14

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.)
[представник позивача ОСОБА_2 - за
довіреністю]

до Генеральної прокуратури України
(надалі - відповідач 1), прокуратури
Черкаської області (надалі - відповідач
2) [представник відповідача 1 та
відповідача 2 Шадхіна М.В. - за
довіреностями]

ОСОБА_3 (прокурор Черкаської області на
день звільнення) (надалі - відповідач 3)
[представник відповідача не з'явився]

про визнання незаконними дій органів
прокуратури, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення коштів, прийняв ухвалу.

В С Т А Н О В И В:

У проваджені суду знаходиться справа
за позовом ОСОБА_1, який (звернувшись з
адміністративним позовом), просить:

- визнати незаконними дії
колишнього прокурора Черкаської
області ОСОБА_3 щодо звільнення
позивача: видання розпорядження
прокурора Черкаської області від 09.04.2014
№12 (із змінами і доповненнями згідно з
розпорядженням від 16.04.2014 №16) про
проведення позапланової комплексної
перевірки роботи прокуратури
Черкаського району; необ'єктивна
оцінка роботи прокурора Черкаського
району за результатами перевірки
(доповідна записка від 29.04.2014);
направлення необ'єктивної інформації
Генеральному прокурору щодо оцінки
роботи підпорядкованого йому
прокурора району та висновків про
необхідність застосування заходів
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення без урахування результатів
попередньої роботи (дата подання в
наказі не зазначена); направлення
подання на звільнення з
дискримінаційних підстав (дата подання
в наказі не зазначена);

- визнати незаконним п.1, п.2 рішення
колегії прокуратури Черкаської
області від 22.05.2014;

- визнати незаконним та скасувати
наказ Генерального прокурора України
від 30.08.2014 №79 к;

- поновити позивача на посаді
прокурора Черкаського району
Черкаської області з 30.08.2014;

- стягнути з прокуратури
Черкаської області заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 30.08.2014 по день
поновлення на роботі, виходячи із
розміру заробітної плати позивача за
грудень 2013 року, січень 2014 року (12688 грн.
77 коп.);

- стягнути з відповідачів 10000 грн.
на відшкодування моральної шкоди у
рівних частках: 5000 грн. з прокуратури
Черкаської області та 5000 грн. з
Генеральної прокуратури України;

- рішення у частині поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за один місяць допустити до негайного
виконання.

Відповідно до статті 27 КАС України
суддя не може брати участі в розгляді
адміністративної справи і відводиться:
1) якщо він брав участь у розгляді цієї
справи або пов'язаної з нею справи як
представник, секретар судового
засідання, свідок, експерт, спеціаліст,
перекладач; 2) якщо він прямо чи
опосередковано заінтересований в
результаті розгляду справи; 3) якщо він
є членом сім'ї або близьким родичем
сторони або інших осіб, які беруть
участь у справі; 4) за наявності інших
обставин, які викликають сумнів у
неупередженості судді; 5) у разі
порушення порядку визначення судді для
розгляду справи, встановленого
частиною третьою статті 15-1 цього
Кодексу.

Самовідвід має бути вмотивованим і
заявленим до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами. Заявляти самовідвід після
цього дозволяється лише у випадках,
коли про підставу самовідводу стало
відомо після початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами. Порядок відводу судді
передбачений ст.31 КАС України : за
наявності підстав, зазначених у ст.27 -
ст.29 КАСУкраїни, суддя зобов'язаний
заявити самовідвід. За цими ж
підставами судді може бути заявлено
відвід особами, які беруть участь у
справі. Відвід (самовідвід) повинен
бути вмотивований і заявлений до
початку судового розгляду
адміністративної справи по суті у
письмовій формі з обґрунтуванням
підстав для відводу. Заявляти
самовідвід після цього дозволяється
лише у разі, якщо про підставу
самовідводу стало відомо після початку
судового розгляду.

Розглядаючи справу, отримавши докази,
зокрема лист прокуратури Черкаської
області від 12.12.2014 щодо листа СБУ,
витребуваного судом, що містить
службову інформацію і має гриф «для
службового користування» та
передбачає дослідження секретної
інформації (відповідно до пункту 17
Інструкції про порядок обліку,
зберіганні і використання документів,
справ, видань та інших матеріальних
носіїв інформації, які містять
службову інформацію, затвердженої
постановою КМУ 27.11.1998 № 1893) суддя
Гаврилюк В.О. та суддя Тимошенко В.П.
заявили 12.12.2014 самовідвід з підстав
неможливості брати участь у розгляді
справи з огляду на відсутність допуску
до державної таємниці.

Представники позивача та відповідача-1
та відповідача-2 не висловили
заперечень стосовно оголошених заяв.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
самовідвід суддів Гаврилюка В.О. та
Тимошенко В.П. є обґрунтованим.

У судовому засіданні із змісту
позовної заяви та виступу представника
позивача було встановлено, що допуск
скасовано розпорядженням СБУ (а.с.71) від
28.08.2014 №165 д - за два дні до підписання
наказу ГПУ від 30.08.2014 №79к (описка у
позові - №7дк) з яким позивача не
ознайомлено, тому останній не мав
можливості оскаржити дії СБУ.

Розглянувши заяви двох суддів колегії -
Гаврилюка В.О., Тимошенко В.П. про
самовідвід, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність задоволення
зазначених заяв, з огляду на таке.

Як встановлено в судовому засіданні
однією із підстав звільнення з посади
позивача є скасування допуску до
державної таємниці, що потребує
з'ясування усіх обставин справи,
зокрема дотримання принципів
судочинства, що передбачають також
наявності допуску до таємниці у суддів,
які вирішують справу за таких обставин:
це стосується рівною мірою як
перевірки процедур звільнення
позивача з посади, так і процесу
прийняття рішень. Процесуальні норми
спрямовані на забезпечення належного
відправлення правосуддя і дотримання
принципу правової визначеності, і що
сторони у справі мають право очікувати,
що такі норми будуть застосовуватися
належно.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
передбачено: у випадках, коли згідно з
законодавством виконання певної
роботи допускається після надання в
установленому порядку спеціального
права, позбавлення цього права може
бути підставою для звільнення
працівника з мотивів невідповідності
займаній посаді або виконуваній роботі
з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП
України.

«Приватне» життя закінчується там, де
починається суспільна діяльність
(справа «Friedl v. Austria» (1994), звіт
Європейської Комісії з прав людини).
При цьому концепція «законодавства» не
обмежується внутрішніми юридичними
нормами, а включає більш абстрактні і
загальні уявлення про вимоги поняття
«законності». Позиція ЄСПЛ у рішенні у
справі «Malone v. the United Kingdom» (1984) така: «не
можна вважати втручання законним, якщо
юридичні повноваження виконавчої
влади виражаються в термінах
необмеженої влади. Закон повинен
указувати межі будь-яких повноважень
компетентної влади і способів їх
здійснення. Закон повинен з достатньою
ясністю і з урахуванням законної мети
конкретного заходу надавати особі
необхідний захист від свавільного
втручання».

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської
конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру .

У ст. 129 Конституції України однією із
засад судочинства проголошено
гласність судового процесу та його
повне фіксування технічними засобами.
Згідно з ч. 3 ст. 15 «одноособовий та
колегіальний розгляд справ» Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»" у судах загальної юрисдикції
функціонує автоматизована система
документообігу.

У Положенні про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженому
рішенням Ради суддів України від 26.11.10.
№ 30, регламентовано порядок
автоматичного розподілу судових справ:
автоматичний розподіл судових справ
здійснюється на підставі внесеної до
автоматизованої системи інформації з
урахуванням спеціалізації суддів. При
цьому спеціалізація суддів
визначається рішенням зборів суддів
відповідного суду. Якщо судова справа
підлягає розгляду (перегляду) колегією
суддів, то при автоматичному розподілі
судових справ автоматизованою
системою в місцевому суді
призначається головуючий суддя, а в
судах апеляційної та касаційної
інстанцій - суддя-доповідач з числа
всіх суддів відповідного суду з
урахуванням їх спеціалізації (за її
наявності). Засади формування колегії
суддів визначаються зборами суддів
відповідного суду з унеможливленням
впливу на формування осіб,
зацікавлених у результатах судового
розгляду справи. У той же час повторний
автоматичний розподіл справи у
визначених законодавством випадках
(відвід, самовідвід судді,
недопустимість повторної участі судді
в розгляді справи, відсутність допуску
або дозволу до роботи з документами, що
містять інформацію з обмеженим
доступом тощо) здійснюється за
письмовим розпорядженням керівника
апарату суду (п.п. 3.1.12, 3.1.13 Положення).

Закон України від 21.01.1994№ 3855-XII «Про
державну таємницю» поширюється на
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади (ст.3). Інформація, що може
бути віднесена до державної таємниці
(ст.8) у сфері державної безпеки та
охорони правопорядку: про результати
перевірок, здійснюваних згідно з
законом прокурором у порядку
відповідного нагляду за додержанням
законів, та про зміст матеріалів
оперативно-розшукової діяльності,
досудового розслідування та
судочинства з питань, зазначених у цій
статті сфер. З метою недопущення
розголошення державної таємниці
судовий розгляд скарг може проводитися
в закритих засіданнях відповідно до
закону. Державні органи, в тому числі
правоохоронні та суди, з метою охорони
державної таємниці мають за
погодженням із Службою безпеки України
встановлювати порядок здійснення
своїх функцій щодо державних органів,
підприємств, установ і організацій, що
провадять діяльність, пов'язану з
державною таємницею.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 26 Закону
України «Про державну таємницю»
скасування раніше наданого допуску до
державної таємниці можливе у разі
виникнення або виявлення обставин,
передбачених статтею 23 цього Закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 п. 725 Порядку
організації та забезпечення режиму
секретності в органах державної влади,
органах місцевого самоврядування, на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.10.2003 № 1561-12, за кожним фактом
розголошення секретної інформації або
втрати її матеріальних носіїв
призначається службове розслідування.

В ухвалі ВАСУ від 28.02.2012 К-31437/09
зазначено: суд не взяв до уваги, що
позивача було звільнено з підстав,
передбачених п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України,
та не врахував судову практику при
розгляді таких справ, висновку п. 18
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.92 №9, що при розгляді
справ про поновлення на роботі судам
необхідно з'ясувати з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом і перевірити їх
відповідність закону. Суд не вправі
визнавати звільнення правильним,
виходячи з обставин, з якими власник
або уповноважений ним орган не
пов'язували звільнення.

В ухвалі від ВАСУ від 05.06.2013 К-16259/10
зазначено: скасування допуску до
державної таємниці унеможливлює
виконання у повному обсязі посадових
обов'язків. Порядок надання та
скасування допуску до державної
таємниці регулюється спеціальним
законодавством щодо охорони державної
таємниці, а порядок притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
види дисциплінарних стягнень
передбачені трудовим законодавством,
зокрема Кодексом законів про працю
України, а тому законних підстав
вважати скасування допуску до
державної таємниці дисциплінарним
стягненням немає.

Кодексом суддівської етики
(затверджено ХІ черговим з'їздом суддів
України 22.02.2013) передбачено:
неупереджений розгляд справ є основним
обов'язком судді. Суддя має право
заявити самовідвід у випадках,
передбачених процесуальним
законодавством, у разі наявності
упередженості щодо одного з учасників
процесу, а також у випадку, якщо судді з
його власних джерел стали відомі
докази чи факти, які можуть вплинути на
результат розгляду справи (ст.15).

ЄСПЛ зазначає, що приватне життя
«включає в себе право людини формувати
і розвивати стосунки з іншими людьми, у
тому числі відносини професійного та
ділового характеру» (07.08.1996, § 25, Звіт
Європейської Комісії з прав людини
1996-III; ухвала Комісії від 05.07.1984 у справі
"К. проти Бельгії" (K. v. Belgium), заява №
10819/84, див. посилання у справах «Кабулов
проти України», «Олександр Волков
проти України»).

Бангалорські принципи поведінки судді,
схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і
Соціальної Ради ООН від 27.07.2006
передбачають, що: (2.5) суддя заявляє
самовідвід від участі у розгляді
справи у тому випадку, якщо для нього не
представляється можливим винесення
об'єктивного рішення у справі, або у
тому випадку, коли у стороннього
спостерігача могли би виникнути
сумніви у неупередженості судді,
зокрема (2.5.1) судді з його особистих
джерел стали відомі будь-які доказові
факти, що мають значення для даної
справи; (3.1) суддя демонструє поведінку,
бездоганну навіть на думку стороннього
спостерігача; (3.2) поведінка судді
повинна підтримувати впевненість
суспільства у чесності та
непідкупності судових органів.
Недостатньо просто здійснювати
правосуддя, потрібно робити це
відкрито для суспільства.

З метою уникнення сумніву щодо
об'єктивності та неупередженості
колегії суддів, своєчасного розгляду
справи, а також з підстав суддівської
етики, з метою уникнення процесуальних
порушень, колегія суддів вважає за
необхідне задовольнити заяви про
самовідвід суддів Гаврилюка В.О. та
Тимошенко В.П.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя
не може брати участь у розгляді
адміністративної справи і відводиться
за наявності обставин, що викликають
сумнів у неупередженості судді. Норма
про самовідвід гарантує
неупередженість та об'єктивність
здійснення правосуддя.

Керуючись ст.ст. 7, 12, п. 4 ч. 1 ст. 27 , ст. ст.
30, 31, 32 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяви суддів у справі № 823/2992/14
Гаврилюка Василя Олександровича та
Тимошенко Валентини Петрівни про
самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід від суддів
Гаврилюка Василя Олександровича та
Тимошенко Валентини Петрівни у справі,
що розглядається.

В установленому порядку утворити
колегію у складі суддів, що мають
допуск до державної таємниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та не оскаржується.

Суддя

Л.В.Трофімова

Суддя

В.О.Гаврилюк

Суддя
В.П.
Тимошенко