Справа № 825/3482/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
Чернігів Справа №
825/3482/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Ул'яничеві М.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Залоги О.В., прокурора відділу
прокуратури м. Чернігова Курило Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Держземагенства
у Чернігівській області про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області, в якому просить
суд визнати протиправною відмову
заступника начальника Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області у наданні
дозволу на розробку документації щодо:
відведення земельних ділянок
орієнтовною площею 12,3 га та 21,0 га на
території Бігацької сільської ради
Менського району; відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 22,5 га;
відведення земельних ділянок
орієнтовними площами 12,8 га, 12,0 га, 18,0
га, 120 га на території Ленінівської
сільської ради; зобов'язати
відповідача надати відповідні дозволи
на виготовлення документації щодо
оренди вказаних ділянок, при
необхідності припинивши право інших
осіб на користування зазначеними
земельними ділянками згідно статті 141
Земельного кодексу України; винести
окрему ухвалу, у якій вказати
заступнику начальника Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області Орловій Н.М. на
неприпустимість порушення норм
чинного законодавства та встановлених
термінів розгляду заяв, та зобов'язати
керівництво Головного управління
Держземагенства у Чернігівській
області притягнути осіб, винних у
порушеннях до дисциплінарної
відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 24.07.2014 він
звернувся до відповідача з клопотанням
про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду, але отримав
листа від 07.10.2014 про неможливість
задоволення його заяви. Вважає відмову
відповідача невмотивованою, оскільки
підстави для відмови, викладені у
відповіді не передбачені, статтею 123
Земельного кодексу України. Крім того,
позивач зазначає, що його клопотання
розглядалося відповідачем з
перевищенням місячного строку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав повністю та
пояснив, що лист від 07.10.2014 є фактичним
повідомленням позивача про обставини,
які не дають відповідачу задовольнити
його заяву. Вказує, що при вирішенні
питання про надання земельних ділянок
в оренду, відповідачем було отримано
інформацію від відділу
Держземагентства у Менському районі
Чернігівської області про стан та
цільове призначення земельних ділянок,
враховуючи яку і було надано відповідь
позивачу. Крім того, зазначає, що в
зв'язку з не розглядом клопотання
позивача в місячний строк та не
наданням дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок або мотивованої
відмови, позивач мав право замовити
розроблення документації із
землеустрою без надання такого
дозволу, про що письмово повідомити
відповідача.

Прокурор в судовому засіданні вважав,
що позов не підлягає задоволенню,
оскільки відповідачем за наслідками
розгляду клопотання позивача надано
законну та обґрунтовану відповідь.

Вислухавши пояснення представників
сторін, прокурора, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2014 позивач
звернувся до відповідача з клопотанням
про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
відібраних ним з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства земельних ділянок зі
складу малопродуктивних земель
(переважно зачагареної ріллі, випасів
та сіножатей) загальною площею до 600 га
Бігацької, Ленінівської та Чапаївської
сільських рад Менського району
Чернігівської області за межами
населених пунктів (а.с. 7).

За наслідками розгляду клопотання
відповідач листом від 07.10.2014
№ Ю-3833/0-1688/6-14 повідомив
позивачу, що земельна ділянка
орієнтовною площею 12,3 га на території
Бігацької сільської ради відповідно до
матеріалів інвентаризації передбачена
для сінокосіння та випасання худоби
жителів с. Бігач; на земельній ділянці
орієнтовною площею 221,0 га на території
Бігацької сільської ради пройшло
природне залісення більше ніж 60% в
результаті неефективного використання
земель, у зв'язку з чим необхідне
проведення інвентаризації земель;
земельна ділянка орієнтовною площею 22,5
га знаходиться на темно-сірих
опідзолених легкосуглинкових ґрунтах,
які відносяться до особливо цінних
ґрунтів України; земельні ділянки
орієнтовними площами 12,8 га, 12,0 га, 18,0 га,
120 га на території Ленінівської
сільської ради відносяться до земель
колективної власності. Розпорядження
даними земельними ділянками
відповідно до статті 122 Земельного
кодексу України не входить до
компетенції Головного управління
Держземагенства у Чернігівській
області. Крім того, вказано, що наказ
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою приймається по
кожній земельній ділянці окремо (а.с. 8).

Даючи правову оцінку обставинам
справи, суд зважає на таке.

Головне управління Держземагенства у
Чернігівській області є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане, та згідно
покладених на нього завдань передає
відповідно до закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області (частина четверта статті 122
Земельного кодексу України, пункти 1 та
4.32 Положення про Головне управління
Держземагентства в області,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 10.05.2012 № 258).

Частиною першою статті 5 Закону України
«Про фермерське господарство» (далі -
Закон) визначено, що право на створення
фермерського господарства має кожний
дієздатний громадянин України, який
досяг 18-річного віку та виявив бажання
створити фермерське господарство.

Для отримання в оренду земельної
ділянки державної власності з метою
ведення фермерського господарства
громадяни звертаються до відповідної
районної державної адміністрації. У
заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (частина перша
статті 7 Закону).

Згідно з частиною сьомою статті 7
Закону земельні ділянки надаються
громадянам для ведення фермерського
господарства єдиним масивом з
розташованими на них водними джерелами
та лісовими угіддями, наближеними до
існуючих шляхів, електро- і
радіотелефонних мереж, газо- і
водопостачальних систем та інших видів
інженерної інфраструктури.

З матеріалів справи вбачається, що
земельні ділянки, які позивач просив
надати в оренду на території Бігацької,
Ленінівської та Чапаївської сільських
рад Менського району Чернігівської
області, не є єдиним масивом, а також
позивачем не обґрунтовано в клопотанні
необхідність отримання таких великих
площ земельних ділянок (орієнтовно 600
га) з урахуванням можливості їх
обробітку та не зазначено при цьому
перспективи діяльності фермерського
господарства.

Також при розгляді справи судом
встановлені обставини, які
унеможливлюють надання відповідного
дозволу відповідачем на розробку
проектів землеустрою, а саме частина
земельних ділянок, на які претендує
позивач, на території Ленінівської
сільської ради віднесені до земель
колективної власності згідно
державного акту № 1-ЧН 000022, виданого КСП
ім. Леніна, на території Бігацької
сільської ради земельна ділянка площею
12,3 га відповідно до інвентаризації
передбачена для сінокосіння та
випасання худоби жителів с. Бігач (а.с.
48-51, 60-64).

У відповідності до вимог частини
третьої статті 123 Земельного кодексу
України підставою відмови у наданні
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

При вказаних обставинах, суд доходить
висновку про відсутність правових
підстав для визнання протиправної
відмови заступника начальника
Головного управління Держземагенства
у Чернігівській області у наданні
дозволу на розробку документації щодо:
відведення земельних ділянок
орієнтовною площею 12,3 га та 21,0 га на
території Бігацької сільської ради
Менського району; відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 22,5 га;
відведення земельних ділянок
орієнтовними площами 12,8 га, 12,0 га, 18,0 га,
120 га на території Ленінівської
сільської ради; зобов'язання
відповідача надати відповідні дозволи
на виготовлення документації щодо
оренди вказаних ділянок, при
необхідності припинивши право інших
осіб на користування зазначеними
земельними ділянками згідно статті 141
Земельного кодексу України.

Що стосується вимоги позивача про
винесення у даній справі окремої
ухвали, то вона не підлягає
задоволенню, оскільки згідно з
частиною першою статті 166 Кодексу
адміністративного судочинства України
постановлення окремої ухвали можливе
виключно за ініціативою суду. Вказаною
статтею не передбачено процесуальної
можливості розгляду питання
постановлення окремої ухвали за
ініціативою сторони по справі.

Згідно з частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Частиною другою статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено право суду прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Положеннями частини третьої статті 123
Земельного кодексу України визначено,
що відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування в
межах їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи,
клопотання позивача від 24.07.2014 було
отримано відповідачем 25.07.2014, а
розглянуто та надано відповідь лише
07.10.2014, що свідчить про порушення
відповідачем вимог частини третьої
статті 123 Земельного кодексу України.

Тому, враховуючи встановлену в
судовому засіданні протиправну
бездіяльність відповідача щодо
несвоєчасного розгляду клопотання про
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою, суд вважає за необхідне, з
метою захисту прав, свобод та інтересів
позивача, вийти за межі позовних вимог
шляхом визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо не
розгляду клопотання позивача від 24.07.2014
про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду орієнтовною
площею 600 га для ведення фермерського
господарства на території Бігацької,
Ленінівської та Чапаївської сільських
рад Менського району Чернігівської
області в строк, визначений Земельним
кодексом України.

Згідно з частинами першою та другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_4
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 158 - 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Держземагенства
у Чернігівській області щодо не
розгляду клопотання ОСОБА_4 від 24.07.2014
про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду орієнтовною
площею 600 га для ведення фермерського
господарства на території Бігацької,
Ленінівської та Чапаївської сільських
рад Менського району Чернігівської
області в строк, визначений Земельним
кодексом України.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.О. Непочатих