Справа № 2а-2785/12/1070
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/800/9682/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до відділу громадянства і
реєстрації фізичних осіб Обухівського
РВ ГУ Міністерства внутрішніх справ
України в Київській області, третя
особа: ОСОБА_5, про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом до відділу
громадянства і реєстрації фізичних
осіб Обухівського РВ ГУ Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області, третя особа: ОСОБА_5, про
визнання дій відповідача щодо
реєстрації місця проживання третьої
особи незаконними та зобов'язання
відповідача скасувати реєстрацію
місця проживання третьої особи за
адресою: Київська обл.., АДРЕСА_1.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року, в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій з підстав
порушення цими судами норм
матеріального та процесуального права
і прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у жовтні 1983 року ОСОБА_4
на підставі рішення Виконавчого
комітету Обухівської районної ради
народних депутатів від 24.10.1983 №284
видано ордер №9070 від 27.10.1983 року на
право зайняття ним та його сім`єю
(дружиною ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_8.)
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

У зв`язку із затвердженням рішенням
Української міської ради народних
депутатів від 29.10.1996 року №35 нових назв
вулиць та зміною нумерації будинків у
м. Українка Київської області, будинку,
в якому позивач із сім`єю отримав
квартиру, присвоєну нову адресу, а саме:
АДРЕСА_1

У позивача та його дружини 23.02.1988 року
народився син ОСОБА_5, який проживав
разом з батьками та сестрою у вказаному
помешканні з моменту народження і до
розірвання шлюбу та припинення у 1997
році шлюбних відносин між позивачем та
ОСОБА_7

При досягненні ОСОБА_5 16-річного віку
Обухівським РВ ГУ Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області 06.07.2004 року видано паспорт
серії НОМЕР_1, де на 11 сторінці
проставлено відмітку від 13.07.2004 року
про реєстрацію його місця проживання
за адресою: Київська обл.., АДРЕСА_1.

Згідно статті 17 Цивільного кодексу
Української РСР (у редакції, чинній до
01.01.2004р.), місцем проживання
неповнолітніх, що не досягли
п'ятнадцяти років, або громадян, які
перебувають під опікою, визнається
місце проживання їх батьків
(усиновителів) або опікунів.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1
Постанови Ради Міністрів СРСР від
28.08.1974 №678 в містах та селищах міського
типу неповнолітні діти прописуються на
житлову площу батьків і опікунів
незалежно від розміру житлової площі.

За змістом ст. 65 Житлового кодексу
Української РСР на вселення до батьків
їх неповнолітніх дітей згоди членів
сім'ї не потрібно.

Статтею 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що
реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Пунктом 2 статті 16 «Прикінцеві
положення» цього Закону встановлено,
що місце проживання особи, яке на день
набрання чинності цим Законом
підтверджувалося пропискою або було
відповідно зареєстроване, вважається
зареєстрованим.

Тобто, якщо місце проживання особи
станом на 15.01.2004 року (день набрання
чинності Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»)
підтверджувалось пропискою, таке місце
проживання вважається зареєстрованим,
а засвідчення факту такої реєстрації
здійснюється органом внутрішніх справ
на підставі документів, отриманих від
відповідних житлово-комунальних
підприємств органів місцевого
самоврядування, шляхом проставлення
відмітки про реєстрацію місця
проживання у паспортному документі.

На момент отримання ОСОБА_5 паспорту у
зв`язку з досягненням 16-річного віку
його місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 підтверджувалась пропискою.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що суди попередніх інстанцій правильно
врахували наведені обставини, і
висновок про відмову в задоволенні
позовних вимог ґрунтується на повно та
всебічно встановлених обставинах
справи.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Керуючись статями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер