Справа № 810/4436/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4436/14
1-й інстанції: Спиридонова В.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу, зобов'язання
вчинити певні дії, за апеляційною
скаргою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, в якому просила
визнати протиправною та скасувати
постанову відповідача від 14.07.2014
№3-1407/4-7/10-25/1407/08/03, якою не неї накладено
штраф за правопорушення у сфері
містобудування у розмірі 12180,00 грн,
закрити провадження у справі про це
правопорушення, а також зобов'язати
відповідача не виносити приписи про
усунення правопорушень у цій сфері у
зв'язку з відсутністю декларації про
початок виконання будівельних робіт
щодо реконструкції вхідної групи
належного їй приміщення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправною та скасовано оскаржувану
постанову відповідача. У решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскаржувана постанова прийнята
відповідачем у зв'язку із порушенням,
необґрунтованість та неправомірність
встановлення якого визнана судовими
рішеннями, які набрали законної сили, а
тому накладення штрафу за таке, у свою
чергу, є протиправним.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Враховуючи, що постанова суду першої
інстанції оскаржується лише
відповідачем, колегія суддів
переглядає судове рішення в межах
вимог апелянта.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У ході розгляду адміністративної
справи №810/6832/13-а постановою Київського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалами Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року та Вищого адміністративного суду
України від 29 липня 2014 року, в якій
брали участь ті ж сторони, що і в даній
адміністративній справі, встановлено,
що ФОП ОСОБА_2 зареєстрована 25.10.2001
виконавчим комітетом Фастівської
міської ради Київської області як
фізична особа-підприємець. Позивачу з
2009 року належить на праві власності та
використовується нею у
підприємницькій діяльності у якості
перукарні нежитлове приміщення за
адресою: вул. Куйбишева, 32 в місті
Фастів Київської області. Згідно
технічного паспорту на це нежитлове
приміщення, останнє мало окремий
ізольований вихід, що являв собою
необлаштовану аварійну вхідну групу у
вигляді ґанку та сходів.

20.06.2013 головним державним інспектором
інспекційного відділу у Центральному
регіоні інспекційного управління № 1
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області проведено перевірку
дотримання позивачем правил
містобудування, за підсумками якої
складено акт та виявлено факт
реконструкції вхідної групи до
існуючої перукарні замість старої в
указаному вище приміщенні, яка
розпочата позивачем у 2012 році, а саме:
проведено знесення старого ґанку та
розпочато будівництво нового. На
момент проведення перевірки було
виконано фундамент під ґанок, зведено
стіни з червоної цегли, виконано
перекриття, облаштовано сходи та
пандус для осіб з обмеженими фізичними
можливостями та огороджені віконні і
дверні пройоми. Роботи з внутрішнього
оздоблення не виконувались. Також
перевіркою встановлено, що позивач
розпочала виконання вищевказаних
будівельних робіт без документів, що
посвідчують право на виконання
будівельних робіт (декларація про
початок виконання будівельних робіт
відсутня) та документів, що посвідчують
право користування земельною ділянкою
(проект землеустрою знаходиться на
затвердженні). Вказані обставини, на
переконання відповідача, являлись
порушенням ст. ст. 34, 36 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

За наслідками вказаної перевірки,
відповідачем 20.06.2013 винесено припис
№С-2006/3 про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
відповідно до якого від позивача
вимагалось усунути порушення
містобудівного законодавства до 01.09.2013.

У подальшому, 25.06.2013 відповідачем
винесено постанову про накладання
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №З-2506/1,
відповідно до якої позивача визнано
винною у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
порушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 103230 грн.

Наведені обставини з'ясовані судами
під час розгляду адміністративної
справи №810/6832/13-а за позовом ФОП ОСОБА_2
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 25.06.2013 №З-2506/1. За
наслідками розгляду цієї справи
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, вказана постанова
Інспекції визнана незаконною та
необґрунтованою, оскільки прийнята з
порушенням вимог Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

У той же час, матеріали даної
адміністративної справи свідчать про
те, що 02.07.2014 відповідачем проведено
позапланову перевірку виконання
позивачем вимог вищезгадуваного
припису від 20.06.2013 №С-2006/3 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
які описані в акті, винесену на
підставі якого постанову про
накладення на позивача штрафу визнано
судом протиправною. За результатами
цієї перевірки складено акт від 02.07.2014,
в якому процитовано обставини,
викладені в акті перевірки від 20.06.2013, а
також констатовано, що вимоги припису
від 20.06.2013 №С-2006/3 позивачем не виконано,
що є порушенням ч. 4 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

За наслідками цієї перевірки складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №1-Л-З-0407/284
від 04.07.2014 та винесено черговий припис
(04.07.2014 №С-0407/9) про усунення виявлених
ще 20.06.2013 року порушень, яким позивачу
встановлено строк усунення - до 30.09.2014.

Також, 14.07.2014 відповідачем винесено
постанову №З-1407/4-7/10-25/1407/08/03, якою за
невиконання припису центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил (абз. 2 п. 1
ч. 6 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності») на
позивача накладено штраф у розмірі
12180,00 грн.

Не погоджуючись із постановою
№З-1407/4-7/10-25/1407/08/03 від 14.07.2014, позивач
звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів зважає на
наступне.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» встановлено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, у відповідності до указу
Президента України від 08.04.2011 № 439/2011, є
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України.

Відповідно до пункту 5 цього Положення,
для виконання покладених на неї
завдань Інспекція має право в
установленому порядку вживати ряд
заходів, зокрема, видавати обов'язкові
до виконання приписи щодо усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
складати акти перевірок у сферах
містобудівної діяльності, складати
протоколи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, накладати
штрафи відповідно до законодавства.

Згідно пункту 6 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого вищевказаним
указом Президента України,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Положеннями частин 1, 2 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» визначено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль - це сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності, визначає
Порядок, затверджений постанови
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 Порядку закріплено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції та визначено, що
підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
необхідність перевірки виконання
суб'єктом містобудівної діяльності
вимог приписів інспекцій.

Як було з'ясовано судом, відповідачем в
ході позапланової перевірки виявлено
невиконання позивачем припису
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 20.06.2013 №С-2006/3, у
зв'язку із чим притягнуто її до
адміністративно-господарської
відповідальності оспорюванню
постановою.

Обговорюючи правомірність спірного
рішення, колегія суддів зважає на
наступне.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлена Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Згідно частиною 1 статті 1 цього Закону
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 2
Закону суб'єкти містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат за невиконання приписів
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, щодо усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Об'єктивна сторона вказаного
правопорушення виявляється у
невиконанні правомірного та законного
припису органу
архітектурно-будівельного контролю.

Колегія суддів наголошує, що
невиконання позивачем припису, який
ґрунтується на хибних та незаконних
висновках, не містить складу
правопорушення, передбаченого вище
приведеною нормою.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Означене завдання втілюється за
допомогою механізму перевірки рішень,
дій та бездіяльності суб'єктів владних
повноважень на відповідність
критеріям, визначеним частиною 3 статті
2 КАС України. Так, будь-яке рішення
суб'єкта владних повноважень має бути,
зокрема, прийнятим на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для його
прийняття; безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Законодавством у сфері державного
архітектурно-будівельного контролю
також прямо визначено окремі засади
прийняття рішень та вчинення дій
контролюючими органами, що
кореспондуються з критеріями,
наведеними у частини 3 статті 2 КАС
України. Так, пунктом 12 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
встановлено, що посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством.

Разом з тим, із судових рішень,
прийнятих за наслідками розгляду
адміністративної справи №810/6832/13-а,
вбачається, що судами досліджувалось
питання обґрунтованості та законності
висновків відповідача про допущення
позивачем порушень у сфері
містобудування, викладених в акті від
20.06.2013, які покладені в основу припису,
за невиконання якого відповідачем
притягнуто позивача до
відповідальності оспорюваною в даній
справі постановою. Так, під час
розгляду згаданої адміністративної
справи судами констатовано, що позивач
фактично не виконувала будь-яких
будівельних робіт на об'єкті III
категорії складності, а лише провела
ремонт існуючої вхідної групи, яка
перебувала в аварійному стані. Відтак,
позивач не була зобов'язана відповідно
до ст. ст. 34, 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
подавати органу
архітектурно-будівельного контролю
декларацію про початок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до положень статті 124
Конституції України, статті 13 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та статей 14 і 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для виконання на
всій території України.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, що у відповідача не було
підстав для накладення на позивача
штрафу за неусунення правопорушення,
необґрунтованість якого встановлена
судом.

Отже, апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не доводять
помилковості викладених у постанові
суду першої інстанції висновків, або ж
порушень судом норм матеріального чи
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М