Справа № 208/3399/14-а (2-а/208/120/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 рокусправа № 208/3399/14-а
(2-а/208/120/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від
16 липня 2014 року у справі № 208/3399/14-а
(2-а/208/120/14) за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 (далі-позивачка)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області (далі-відповідач) про визнання
протиправною бездіяльність щодо не
призначення та не виплати пенсії за
віком та зобов'язання відповідача
призначити та виплачувати пенсію за
віком позивачці з 06.03.2014 року.

Постановою Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 16 липня 2014 року
позовні вимоги задоволено. Зобов'язано
відповідача призначити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком з 06.03.2014р.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що
06.03.2014 року позивачка, через свого
представника, звернулась до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком.

Згідно відповіді від 17.04.2014р. за
вих.№1676/04-23, відповідач відмовив
позивачці у призначенні пенсії за
віком, з посиланням на те, що, позивачка
не проживає на території України, у
зв'язку з чим не має права на отримання
пенсійних виплат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивачка, посилаючись на те, що, вона є
громадянином України, просить суд
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію за віком на підставі ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно ст.4 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р., (далі -
Закон), законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, даного закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Згідно ст.5 цей Закон регулює відносини,
що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначаються
виключно цим Законом.

Згідно ст.1 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р.,
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.12 вищезазначеного Закону,
право на пенсію за віком мають:
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років; жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.81 вищезазначеного
Закону, призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

За ст.83 вищевказаного Закону, пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

При цьому, згідно ст.85 вказаного Закону,
пенсії виплачуються без урахування
одержуваного заробітку (прибутку) за
місцем проживання пенсіонера,
незалежно від реєстрації місця
проживання.

Відповідно до ст.92 вищевказаного
Закону, громадянам, які виїхали на
постійне проживання за кордон, пенсії
не призначаються. Разом з цим, як
зазначено у п.3.1. Рішення
Конституційного Суду України N 25-рп/2009
від 07.10.2009р., пенсія за віком, за
вислугу років та інші її види, що
призначаються у зв'язку з трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією з форм соціального
захисту. Цим визначається зміст і
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пенсії. Закріплюючи на
конституційному рівні право на
соціальний захист кожного громадянина,
без будь-яких винятків, держава
реалізує положення статті 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права і не може бути
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Крім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (частина третя статті 25
Конституції України) .

Так, вищезазначеним Рішенням
Конституційного Суду України визнані
неконституційними та втратили
чинність з дня ухвалення вищевказаного
рішення, а саме з 07.10.2009р. положення
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", якими
було обмежено право пенсіонера
отримувати відповідну пенсію під час
його постійного проживання за
кордоном, у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір.

На час звернення позивачки із заявою
про призначення пенсії за віком (а.с.4,5),
позивачка являлась громадянином
України (а.с.7,8), та, відповідно до ст.1
ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII
від 05.11.1991р., мала право на державне
пенсійне забезпечення за віком, яке, в
свою чергу, відповідно до ст.85
вказаного Законувиплачується за
місцем проживання пенсіонера,
незалежно від реєстрації місця
проживання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що при розгляді заяви позивача від
06.03.2014р., відповідач неправомірно
відмовив позивачці у призначенні
пенсії за віком, прийнявши рішення без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення; без
дотримання принципу рівності перед
законом, та без запобігання всім формам
дискримінації.

Отже, зазначені дії відповідача є
протиправними, оскільки не
відповідають Конституції України та
нормам Закону, який безпосередньо
регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 16 липня 2014 року
у справі № 208/3399/14-а (2-а/208/120/14) - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак