Справа № 810/3890/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3890/14
інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
позивача Підприємства Укоопспілки
«Броварська пересувна механізована
колона» на Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року у справі за позовом
Підприємства Укоопспілки «Броварська
пересувна механізована колона» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Підприємство
Укоопспілки «Броварська пересувна
механізована колона» звернулись до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просили про визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 03.02.2014 року №
та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року та ухвалити нову, якою
позов задовольнити. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги наявними у
справі доказами, колегія суддів
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
підставі наказу начальника
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 26.12.2013р. №617, згідно із
п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1
п.78.1, п.78.4 ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України
проведено документальну невиїзну
перевірку Підприємства Укоопспілки
«Броварська пересувна механізована
колона», з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.08.2012р. по 30.09.2012р. по взаємовідносинах
з ТОВ «КК «Компроміс».

Повідомлення про початок перевірки від
27.12.2013р. №6261/10/10-06-22-04 та копія наказу
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 26.12.2013р. №617
направлені на адресу підприємства
поштовим відправленням з
повідомленням про вручення 26.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт
від 11.01.2014 року №5/10-06-22-04/01739428, де
зазначено встановлені податковим
органом порушення, а саме:

п. 198.1 п.198.3 п.198.6 ст. 198 ПК України в
результаті чого встановлено завищення
податкового кредиту та заниження ПДВ
до сплати на 16334,00 грн., в тому числі за
серпень 2012р. на суму 6667,00 грн., вересень
2013р. на суму 9667,00 грн.;

п.138.10.2, п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України завищення витрат на 81667,00 грн.
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 17150,00 грн., в
тому числі за III квартал 2012 року у
розмірі 17150,00 грн.;

пп. 1.2 п. 1. пп. 2.1, пп. 2.4, пп. 2.16 п.2 та пп. 3.2
п. 3 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за №168/704 із змінами та доповненнями;

п. 8 розділу 3 «Положення про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», затвердженого наказом ДПА
України від 25.01.2011 р. №41,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 16.02.2011р. за №197/18935.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки Броварською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
прийнято податкові
повідомлення-рішення № від 03.02.2014
р., яким визначено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в сумі 24502,00 грн., в
тому числі 16334,00 грн. за основним
платежем та 8168,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) та
№ від 03.02.2014 р., яким визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств в
сумі 21438,00 грн., в тому числі 17150,00 грн. за
основним платежем та 4288,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження, податкові
повідомленн-рішення залишені без змін.

Вирішуючи даний спір колегія суддів
звертає увагу на таке.

Так, відповідно до п.138.2 ст.138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно з п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в суді апеляційної
інстанції, позивач у серпні 2012 року він
мав фінансово-господарські
взаємовідносини з ТОВ «Консалтингова
компанія «Компроміс» згідно
господарських договорів:

договору № 81 про надання послуг з
ведення бухгалтерського обліку від 01
серпня 2012 року (додаток № 30 до позовної
заяви);

договору № 82 про надання послуг з
ведення бухгалтерського обліку від 02
серпня 2012 року (додаток № 37 до позовної
заяви).

Згідно вказаних договорів були надані
послуги з ведення бухгалтерського
обліку повний обсяг яких відображено у
Звітах до вказаних договорів (додатки
№ 31, 34, 38, 41 до позовної заяви).

На підтвердження надання послуг
Сторонами підписано: договори, звіти
про надані послуги, акти наданих
послуг, податкові накладні.

Вказані договори підписані з однієї
сторони директором ПУ «БРОВАРСЬКА ПМК»
Шлотгауером В. В., з іншої - директором TOB
«Консалтингова компанія «Компроміс» А.
В. Катін та скріплені печатками обох
підприємств.

На момент укладення вказаних договорів
представниками TOB «Консалтингова
компанія «Компроміс» було надано копії
довідки статистики TOB «Консалтингова
компанія «Компроміс» № 12463104 від 08.10.2004
р., Свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи TOB «Консалтингова
компанія «Компроміс» серії А00 № 063511
від 15.01.2004 р., Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість TOB
«Консалтингова компанія «Компроміс» №
35353267 від 05 квітня 2004 р., Свідоцтво про
включення до реєстру аудиторських фірм
та аудиторів TOB «Консалтингова
компанія «Компроміс» № 3372 від 29 квітня
2004 р. № 134.

За результатами господарських
операцій TOB «Консалтингова компанія
«Компроміс» видано на користь ПУ
«БРОВАРСЬКА ПМК» належним чином
оформлені податкові накладні.
Розрахунки між ПУ «БРОВАРСЬКА ПМК» та
TOB «Консалтингова компанія «Компроміс»
TOB «Консалтингова компанія «Компроміс»
за надані послуги проводились у
безготівковій формі, що
підтверджується копіями банківської
виписки.

Отже, колегією суддів встановлено, що
первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Колегія суддів зазначає, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
які відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
для формування податкового кредиту,
якщо податковий орган доведе, що
відомості в таких документах не
відповідають дійсності.

Крім того, колегія суддів, зазначає, що
в матеріалах справи відсутні будь-які
дані про те, що на момент надання
податкових накладних контрагент
позивача не був зареєстрований
платником податку на додану вартість, а
тому не мав права виписувати податкові
накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів зауважує, що суб'єкт
господарювання не несе
відповідальність за можливу
протиправну податкову поведінку свого
контрагента, а тому посилання
податкового органу на акт Державної
податкової інспекції у Вишгородському
районі Київської області №84/22-00/32770202
від 10.07.2013 року про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «КК «Компроміс»
щодо підтвердження господарських із
ТОВ «Маркітант груп» за період з 01.08.2012
року по 30.09.2012 року колегія суддів
розцінює критично та до уваги не
приймає.

Щодо посилання суду першої інстанції
на відсутність персоналу у ТОВ
«Консалтингова компанія «Компроміс»
колегія суддів зазначає, що укладення
трудового договору - не єдиний спосіб
залучення фізичних осіб до провадження
необхідних дій у процесі виконання
господарської операції. Податкове
законодавство не ставить право
платника податків на податковий кредит
залежно від того, за рахунок яких
ресурсів (власних чи залучених)
здійснюється господарська операція.

Як вбачається із змісту Акта перевірки
та рішення суду першої інстанції,
відповідач не перевіряв ТОВ
«Консалтингова компанія «Компроміс»
на предмет наявності
господарсько-правових відносин з
іншими суб'єктами господарювання у
зв'язку з укладанням договорів оренди
основних засобів виробництва,
складських приміщень, транспортних
засобів; наявність правовідносин по
зберіганню матеріальних цінностей; по
перевезенню матеріальних цінностей із
залученням сторонніх перевізників;
наявність укладених цивільно-правових
угод з іншими суб'єктами
господарювання, щодо надання послуг
або виконання робіт, а тому вказане
посилання суду першої інстанції,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає необґрунтованим.

Крім того, судом апеляційної інстанції
досліджено питання щодо мети укладення
господарських договорів та
встановлено, що вказані договори
бухгалтерського обліку та аудиту були
укладені з метою проведення аналізу
фінансового стану підприємства за
відповідні періоди та з метою
переведення з однієї бухгалтерської
програми на іншу з метою покращення
роботи бухгалтера підприємства, а
підставою проведення аудиту слугувало
призначення нового директора
Підприємства Укоопспілки «Броварська
пересувна механізована колона» -
Шлотгауера Вольдемара Володимировича.

Проаналізувавши вищевикладене в
сукупності судова колегія дійшла
висновку, що позивачем доведено факт
здійснення господарських операцій
належними первинними документами,
дослідженими апеляційною інстанцією,
які відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, господарську мету, а
тому, бюджетне відшкодування можливе
за наявності належних документів, що
підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту
платника податку.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
знайшли своє підтвердження, а
Постанова Київського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року прийнята за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
Підприємства Укоопспілки «Броварська
пересувна механізована колона» на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Підприємства
Укоопспілки «Броварська пересувна
механізована колона» до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
03.02.2014 року № та №.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

(Повний текст Постанови виготовлений 16
грудня 2014 року)

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Карпушова О.В.