Справа № 2а-2083/11/1470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/16173/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Кошіля В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27 квітня
2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року

у справі № 2а-2083/11/1470

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Оздоровчий центр «Нептун»

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
«Оздоровчий центр «Нептун» (далі -
ЗАТ «ОЦ «Нептун»; позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва (далі -
ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва; відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 03 березня 2011 року.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 03 березня 2011 року в частині
збільшення ЗАТ «ОЦ «Нептун» суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 152 297,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями. В
решті позову відмовлено. Повернуто з
Державного бюджету України на користь
ЗАТ «ОЦ «Нептун» судовий збір у
розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року, ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року та прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
камеральну перевірку уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок № від 26 січня 2011 року,
поданого до декларації ЗАТ «ОЦ
«Нептун» з податку на додану вартість
за травень 2010 року, за результатами
якої складено акт № 458/15-20/30243288 від 23
лютого 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 03 березня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 761 490,00 грн. (609 192,00
грн. - основний платіж, 152 298,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Визнаючи протиправним та скасовуючи
названий акт індивідуальної дії в
частині збільшення товариству суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 152 297,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - ПК
України) самостійне визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання, неправомірно
заявленої до повернення суми
бюджетного відшкодування та/або
неправомірно заявленої суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість.

Разом з тим, приписами пункту 7
підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні
положення» ПК України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
податкового законодавства за період з 1
січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Із змісту вказаного пункту випливає, що
ця норма встановлює особливості
застосування штрафних санкцій до
суб'єктів господарювання за порушення
податкового законодавства у
визначений період, які полягають у
встановленні максимальної ставки
санкцій за кожне порушення.

Враховуючи те, що в наведеному
випадку порушення позивачем
податкової дисципліни відбулось у
січні 2011 року в зв'язку з поданням
уточнюючого розрахунку № ,
збільшення товариству суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 152 297,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями є
безпідставним, а відтак спірне
податкове повідомлення-рішення
обґрунтовано визнано протиправним та
скасовано судами в цій частині.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м. Миколаєва відхилити, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Кошіль В.В.