Справа № 808/5312/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року 16 год. 30 хв.
Справа № 808/5312/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача Косової Н.Г.

представника відповідача Міщенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
сталеливарний завод»

до: Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області,

про: скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
сталеливарний завод» (далі - позивач
або ТОВ «ЗСЗ) звернулось з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач
або ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області) про скасування податкового
повідомлення-рішення № від
11.08.2014.

Позивач не погоджується із висновком
ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області щодо неможливості простежити
сплату по ланцюгу постачання товарів
та послуг, відсутністю можливості
підтвердити суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та вважає, що позивач
не може нести відповідальність за дії
контрагентів при відсутності вини,
оскільки несплата продавцем чи його
контрагентом податку на додану
вартість до бюджету у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, у зв'язку
з чим, позивач вважає оскаржуване
податкове повідомлення-рішення таким,
що прийнято протиправно та просить суд
його скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі, просила його задовольнити та
надала пояснення в його обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача позов не
визнала, просила у його задоволенні
відмовити та надала заперечення на
адміністративний позов відповідно до
яких зазначає, що право на бюджетне
відшкодування виникає лише при
фактичній надмірній сплаті податку на
додану вартість, а не із самого факту
існування зобов'язання по сплаті
податку на додану вартість у ціні
товару. Також зазначає, що оскільки
неможливо простежити сплату по ланцюгу
постачання товарів та послуг, відсутня
й можливість підтвердити суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів по декларації з
податку на додану вартість за квітень
2014 року у сумі 79775 грн. та за травень 2014
року у сумі 39064 грн.

Відповідач також вважає, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
які відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцем податкових
накладних, не є підставою для
відшкодування податку на додану
вартість, оскільки позивачем не
доведено правомірність формування
податкового кредиту.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
сталеливарний завод» ()
є юридичною особою та зареєстровано в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців за №
1 009595 від 19.11.2005, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи,
яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
ТОВ «ЗСЗ» за КВЕД-2010 були: 24.10
виробництво чавуну, сталі та
феросплавів; 23.61 виготовлення виробів
із бетону для будівництва; 24.42
виробництво алюмінію; 24.44 виробництво
міді; 46.72 оптова торгівля металами та
металевими рудами.

Судом встановлено, що в період з 08.07.2014
по 18.07.2014 співробітниками ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
відповідно до наказу від 08.07.2014 № 553 та
направлення від 08.07.2014 № 382, № 381 та з
відома директора та головного
бухгалтера ТОВ «ЗСЗ» на підставі
пункту 78.2 статті 78, пункту 200.11 статті 200
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «ЗСЗ» з питань
достовірності нарахування сум, що
підлягають бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних (податкових) періодів,
відображених в податкових деклараціях
з податку на додану вартість за квітень
2014 року, поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
19.05.2014) у сумі 79775 грн., з урахуванням
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок, поданих
у червні 2014 року № від 02.06.2014 та №
від 17.06.2014 та достовірності
нарахування сум, що підлягають
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів, відображених в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за травень 2014 року,
поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
19.06.2014) у сумі 39064 грн.; правомірності
визначення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту податкової
декларації з податку на додану
вартість у сумі 162552 грн., відображеного
в податкових деклараціях з податку на
додану вартість за березень 2014 року,
поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
22.04.2014), правомірності визначення
залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду в податковій декларації за
квітень 2014 року, поданій за відповідний
звітний (податковий) період (вх. №
від 19.05.2014) та за травень 2014 року,
поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
19.06.2014).

За результатами зазначеної перевірки
складено Акт № 104/1503/33920601 від 25.07.2014 (т. 1
а.с. 22-44).

Як вбачається з Акту перевірки, при
перевірці було використано: декларації
з ПДВ та уточнюючі розрахунки за період
березень-травень 2014 року; реєстри
отриманих та виданих податкових
накладних за період березень-травень
2014 року; податкові, видаткові накладні,
акти прийому-передачі на придбання
товарів, банківські виписки за період
березень-травень 2014 року; податкові
накладні на продаж товарів (надання
послуг), акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), банківські виписки за
період березень-травень 2014 року; угоди
та контракти за період
березень-травень 2014 року; відомості по
рахункам №№ 10, 15,13, 20, 28, 31, 36, 377, 64, 632, 68.5,
70 за період березень-травень 2014 року;
аналіз рахунків №№ 10, 15, 31, 36, 37, 68, 70 за
період березень-травень 2014 року;
вантажно-митна декларація, CMR, інвойс,
меморіальні ордери за період
березень-травень 2014 року.

Також ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області було використано інформацію
комп'ютерних баз даних та
автоматизованих інформаційних систем
АІС «Податковий блок», «Співставлення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних та Єдиного
реєстру податкових накладних», Єдиний
реєстр податкових накладних, Систему
співставлення даних реєстрів виданих
та отриманих податкових накладних
контрагентів.

Згідно з висновками Акту перевірки,
перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14,
пункту 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.2, 200.4
статті 200 Податкового кодексу України,
розділу V, VI Наказу Міністерства
доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678,
в результаті чого завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за квітень 2014 року
на суму 79775 грн. та за травень 2014 року на
суму 39064 грн.;

- пункту 200.1, 200.2, 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, розділу V,
VI Наказу Міністерства доходів і зборів
України від 13.11.2013 № 678 «Про
затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», а саме: встановлено
заниження залишку від'ємного значення
попереднього податкового періоду, у
тому числі за березень 2014 року у сумі
165181 грн., за квітень 2014 року у сумі 244956
грн. та за травень 2014 року у сумі 284020
грн. (т. 1 а.с. 44).

Зазначені висновки обґрунтовані тим,
що неможливо простежити сплату по
ланцюгу постачання товарів та послуг, у
зв'язку з чим відсутня можливість
підтвердити суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних податкових
періодів по декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року у
сумі 79775 грн. та за травень 2014 у сумі 39064
грн.

За результатами перевірки, ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
11.08.2014, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
118839 грн. (по декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року у
сумі 79775 грн. та за травень 2014 у сумі 39064
грн.) та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 59419 грн. 50 коп. (т. 1 а.с.
19).

Висновки акту перевірки про допущенні
порушення податкового законодавства,
на підставі яких прийняте оскаржуване
рішення, суд вважає необґрунтованими, у
зв'язку з чим приходить до висновку про
протиправність прийнятого податкового
повідомлення-рішення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ЗСЗ» подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2014 року №
0 від 19.05.2014 та уточнюючі
розрахунки від 02.06.2014 № та від
17.06.2014 № , а також розрахунки суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість відповідно до яких
сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів задекларована у
розмірі 79775 грн. (т. 1 а.с. 90-107).

Відповідно до даних розрахунку суми
бюджетного відшкодування (додаток 3 до
податкової декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року)
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду за
вирахування суми податку, яка підлягає
сплаті до бюджету за підсумками
поточного звітного періоду
задекларований у розмірі 173138 грн.,
частина залишку від'ємного значення,
фактично сплачена одержувачем товарів
(послуг) у попередніх податкових
періодах постачальникам таких товарів
(послуг) задекларований у розмірі 79775
грн., сума, що підлягає відшкодуванню,
задекларована у розмірі 79775 грн. (т. 1 а.с.
92).

Поданою ТОВ «ЗСЗ» податковою
декларацією з податку на додану
вартість за травень 2014 року № від
19.06.2014 та розрахунком суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість задекларовано суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних (податкових) періодів у розмірі
39064 грн. (т. 1 а.с. 74-75).

Відповідно до даних розрахунку суми
бюджетного відшкодування (додаток 3 до
податкової декларації з податку на
додану вартість за травень 2014 року),
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
задекларований у розмірі 132427 грн.,
частина залишку від'ємного значення,
фактично сплачена одержувачем товарів
(послуг) у попередніх податкових
періодах постачальникам таких товарів
(послуг) задекларований у розмірі 39064
грн., сума, що підлягає відшкодуванню
задекларована у розмірі 39064 грн. (т. 1 а.с.
80).

З Акту перевірки вбачається, що
основними постачальниками ТОВ «ЗСЗ»,
за рахунок яких у березні 2014 року,
квітні 2014 року, травні 2014 року
сформований податковий кредит, були:

- ВАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» - 63,1%
загальної суми податкового кредиту у
березні 2014 року, 36,6% загальної суми
податкового кредиту у квітні 2014 року,
28,02% загальної суми податкового кредиту
у травні 2014 року, сформованого на
підставі договору постачання
електричної енергії № 154 від 01.12.2006;

- ТОВ «ПОЛІТЕГ МЕТ» - 7,79% загальної
суми податкового кредиту у березні 2014
року, здійснювало постачання рідини
Friodur 050 A (210 кг), постачання відбувалось
власним транспортом ТОВ «ЗСЗ»;

- Підприємство «ЦЕНТР
ЕКОДОПОМОГИ» - 7,31% загальної суми
податкового кредиту у березні 2014 року;

- ТОВ «УБМ» - 10,3% загальної уми
податкового кредиту у квітні 2014 року,
сформованого на підставі договору
купівлі-продажу № 20/5 від 20.05.2010;

- ТОВ «Укрест» - 9,4% загальної суми
податкового кредиту у квітні 2014 року,
сформованого на підставі договору
купівлі-продажу № 16-63СЗ від 01.12.2009;

- ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Запоріжгаз» - 3,7%
загальної суми податкового кредиту у
квітні 2014 року, 9,01% загальної суми
податкового кредиту у травні 2014 року,
сформованого на підставі договору №
ТП-ПР-11114 від 10.12.2012;

- ТОВ «АЙРОН КЕПІТАЛ» - 9,1%
загальної суми податкового кредиту у
травні 2014 року, сформованого на
підставі договору № 2013/08-45 від 06.08.2013;

- ТОВ «Євро-Інвест» - 2,42% загальної
суми податкового кредиту у травні 2014
року, здійснювало постачання м'яких
контейнерів разових, перевезення яких
здійснювалось транспортом ТОВ «ЗСЗ»;

- інші постачальники за березень
2014 року, що становить 21,7% від суми
податкового кредиту за березень 2014
року;

- інші постачальники за квітень 2014
року, що становить 40,1% від суми
податкового кредиту за квітень 2014 року;

- інші постачальники за травень2014
року, що становить 48,6% від суми
податкового кредиту за травень 2014 року.

На підтвердження факту поставок та
сплати за поставлений товар позивачем
надані суду видаткові та податкові
накладні, акти прийому-передачі,
рахунки, оборотно-сальдові відомості,
картки складського обліку матеріалів,
подорожні листи, виписки з банку, які
містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с.
102-116, 137-138, 146-149, 155-186, 195-212, т. 3 а.с. 12, 20-22,
33-37, 45-49, 51-57).

Податковим органом по вищезазначеним
постачальникам позивача були
направлені запити на проведення
зустрічних звірок № 14025/7/08-30-15-03 від
10.06.2014, № 11498/7/08-30-15-03 від 08.05.2014, №
11499/7/08-30-15-03 від 08.05.2014, № 16003/7/08-30-15-03 від
07.07.2014, № 16006/7/08-30-15-03 від 07.07.2014, №
16018/7/08-30-15-03 від 07.07.2014, № 16000/7/08-30-15-03 від
07.07.2014, № 16043/7/08-30-15-03 від 07.07.2014, №
16046/7/08-30-15-03 від 07.07.2014 (т. 1 а.с. 168-191),
проте, на дату підписання Акту
перевірки відомостей щодо проведення
зустрічної звірки відповідачем не
отримано.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.3
статті 200 Податкового кодексу України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Виходячи зі змісту пунктів 200.1-200.4
статті 200 Податкового кодексу України,
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина податку, сплачена платником
податку, що придбав товари та послуги,
їх постачальникам.

При цьому Податковий Кодекс України не
обмежує можливості врахування під час
визначення розміру бюджетного
відшкодування сум податку на додану
вартість, сплачених у складі ціни
придбаних товарів та послуг. Також не
передбачено можливості зменшення суми
бюджетного відшкодування в разі
несплати сум податку на додану
вартість до бюджету контрагентами
платника податку, який має право на
бюджетне відшкодування.

Податковий кодекс України для
платників податків не передбачає ані
обов'язок, ані право вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей достовірності його
державної реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності,
реєстрації платником податків,
«податкових взаємовідносин» з
бюджетом, ведення податкового обліку,
подання декларацій, тощо.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 та
пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186
Податкового кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг,
місце надання яких знаходиться на
митній території України; поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України
вважається дата здійснення першої з
подій:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пунктів 201.6 та 201.8 статті
201 Податкового кодексу України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Реєстрація особи платником податку на
додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у
випадках, передбачених пунктом 184.1
статті 184 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи із приписів
вищевказаних норм Податкового кодексу
України, податкова накладна є
документом, який підтверджує фактичну
сплату покупцем податку на додану
вартість у ціні товару, та надає право
на формування податкового кредиту
платника податків-покупця. І лише
придбання товарів (послуг, робіт), які
не призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної та складання податкової
накладної особою, що не зареєстрована
як платник ПДВ, позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг) вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Перевіркою не зафіксований факт
наявності в податкових накладних
недоліків, що свідчить про їх
неналежність як первинного документу,
або порушення порядку їх видачі.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Відповідно до положень Податкового
кодексу України, сума податку на додану
вартість, що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок по сплаті цього податку до
бюджету.

З урахуванням вимог статті 198
Податкового кодексу України, покупець
сплачує суму податку на додану
вартість у ціні товару безпосередньо
продавцю, тому не може у подальшому у
будь-якому вигляді впливати на
надходження чи на ненадходження цих
сум податку на додану вартість до
Державного бюджету.

Інших умов для формування податкового
кредиту за наслідками придбання
товарів - таких як обов'язкова сплата
постачальниками та виробниками товару
сум податку на додану вартість до
бюджету в Податковому кодексі України
не передбачено.

Окрім того, відповідно до статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

При придбанні товару покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму податку на додану вартість
продавцю в ціні товару, який
зобов'язаний внести цю суму податку на
додану вартість до бюджету і у випадку
невиконання свого обов'язку понести за
це відповідальність.

З наведеного випливає, що сама по собі
несплата податку продавцем (у томі
числі у разі ухилення від сплати), в
разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування, не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту. В
разі невиконання контрагентами
покупця своїх обов'язків по сплаті
податку на додану вартість до бюджету,
такі дії тягнуть відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Оскільки контрагенти позивача на
момент укладання угод та складання
податкових накладних мали свідоцтво
платника податку на додану вартість,
податкові накладні оплачені позивачем,
що не спростовується Актом перевірки, а
тому і немає підстав для визнання
недійсними виписаних контрагентами
позивача податкових накладних,
позивачем в ціні придбаних у цих
контрагентів послуг (товарів) по
податковим накладним було сплачено
податок на додану вартість, а тому
позивач правомірно відніс сплачений
ним в ціні товару податок на додану
вартість до складу податкового
кредиту.

Крім того, відповідно до вимог чинного
законодавства, на сторону
цивільно-правової угоди - покупця
товару, яка є платником податку, не
покладено обов'язку здійснювати
контроль за дотриманням усіма
постачальниками у ланцюгу постачання
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку і в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників у ланцюгу постачання
або через наявність/відсутність актів
про здійснення зустрічних перевірок
таких постачальників зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на отримання
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Матеріальні цінності, що придбавались
ТОВ «ЗСЗ» призначалися для
використання у власній господарській
діяльності.

Факт здійснення господарських
операцій відображений у повному обсязі
у бухгалтерському і податковому
обліку, що підтверджено актом
перевірки та про що не заперечував
представник відповідача, так само як і
реальність господарських операцій.

При цьому, податковим органом
обставина щодо наявності реальних змін
у податковому, бухгалтерському обліку
позивача не спростована, оскільки в
актах перевірок відсутнє жодне
посилання на первинні документи, які б
не відповідали змісту здійснених
поставок.

Як вбачається зі змісту акта перевірки,
то він не містить жодних посилань
податкового органу про те, що податкові
накладні, на підставі яких позивачем
здійснено формування податкового
кредиту не відповідають вимогам
чинного законодавства, у зв'язку з чим
суд вважає, що позивачем суду були
надані докази, що підтверджують
реальне вчинення господарських
операцій, що в свою чергу не виключає
правомірність визначення платником
податкового кредиту за такими
операціями.

Крім того, позивачем доведено
реальність операцій щодо придбання
товарів (послуг), документи, які
підтверджують його транспортування,
оприбуткування та облік були надані
представником позивача в судовому
засіданні та містяться в матеріалах
справи.

Зазначені документи були надані також
до перевірки про що також зазначено в
останньому.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позивачем дотримані підстави
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, що
визначені статтею 198 Податкового
кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням того, що господарські
операції з поставки товару (надання
послуг) мали реальний зміст, що
підтверджується сукупністю наданих
позивачем та дослідженими судом
доказами, придбаний товар призначався
для використання ТОВ «ЗСЗ» у власній
господарської діяльності, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 11.08.2014 №
, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
118839 грн. та нараховані штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 59419 грн. 50
коп. прийняті протиправно, у зв'язку з
чим позовні вимоги про його скасування
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
присудженню на користь позивача
підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати (а.с. 2).

Керуючись статтями 11, 71, 159-165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
податкове повідомлення-рішення форми
«В-1» від 11.08.2014 № .

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
сталеливарний завод» судові витрати у
розмірі 365 (триста шістдесят п'ять ) грн.
52 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша