Справа № 826/19393/13-а
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2014 року 09:45
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
«Грандфінресурс»до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг проскасування постанови від
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
Приватне підприємство
«Грандфінресурс» (далі по тексту -
позивач) звернулось з позовом до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (далі по тексту -
відповідач) про скасування постанови
відповідача від 17.09.2013р. №28/16/04-АП про
накладення на позивача штрафу за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг у розмірі 170 000грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувана постанова прийнято
відповідачем протиправно, а тому
підлягає скасуванню.
Відповідач проти заявленого
позову заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувана постанова прийнята
правомірно та у відповідності до норм
чинного законодавства.
В судовому засіданні 09.12.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Постановою Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг від
17.09.2013р. №28/16/04-АП за порушення частини 1
та 2 статті 7 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
та п. 4 частини 1 статті 34 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
на позивача накладено штраф у розмірі
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що вид діяльності
який здійснює позивач не є фінансовою
послугою з надання кредитів за рахунок
залучених коштів та не потребує
надання статусу фінансової установи та
отримання відповідної ліцензії.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, на адресу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, надійшли скарги від
фізичних осіб про порушення Приватним
підприємством «Грандфінресурс» (код за
) законодавства про
фінансові послуги.

На підставі розгляду скарг та
документів до них, відповідачем
складено Акт про порушення
законодавства про фінансові послуги
Приватним підприємством
«Грандфінресурс» від 02.09.2013 № 72/16/4-АП
(далі - Акт).

На основі Акта Нацкомфінпослуг
винесено постанову від 17.09.2013 № 38/16/04-АП
про накладення штрафу за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг у розмірі 170 000 грн.

Правопорушення полягають у порушені
вимог:

- частини 1 та частини 2 статті 7 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» в частині
зобов'язання юридичної особи, яка має
намір надавати фінансові послуги,
звертатися до відповідного органу
державного регулювання ринків
фінансових установ, а у разі якщо
відповідно до закону надання певних
фінансових послуг потребує
ліцензування, фінансова установа має
право здійснення таких послуг лише
після отримання відповідних ліцензій;

- пункту 4 частини першої статті 34
Закону України «Про фінансові послуги
та держане регулювання ринків
фінансових послуг», якою передбачено,
що діяльність з надання будь-яких
фінансових послуг, які передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб,
може здійснюватися лише фінансовими
установами після отримання
відповідної ліцензії.

Так, між позивачем та ОСОБА_2 24.04.2013р.
укладено договір №220135; з ОСОБА_3 від
24.07.2012р. №210527; з ОСОБА_4 від 20.08.2011р. №204414;
з ОСОБА_5 від 21.08.2013р. №219993; з ОСОБА_6 від
22.02.2012р. №208001; з ОСОБА_7 від 11.02.2013р. №218335
та з ОСОБА_8 від 12.12.2012р. №217626.

Умовами договорів, укладених фізичними
особами з ПП «Грандфінресурс», а саме:
підпунктом «б» пункту 1.1 та підпунктом
2.1.2 пункту 2.1, зазначено, що учаснику
надається відповідна сума в позику за
рахунок чистого внеску, який вноситься
учасником кожного місяця разом з
платою за послуги.

Зазначений вид діяльності є фінансовою
послугою з надання кредитів за рахунок
залучених коштів та потребує набуття
статусу фінансової установи та
отримання відповідної ліцензії.

Проте, інформація про ПП
«Грандфінресурс» до Державного
реєстру фінансових установ не
вносилась, ліцензії зазначене
товариство не отримувало.

В обґрунтування позовних вимог,
Товариство зазначає, що діяльність ПП
«Грандфінресурс» не передбачає
залучення фінансових активів від
фізичних осіб для надання фінансових
послуг учасникам програми «Альянс
Україна». Кошти, передбачені для
надання грошових коштів Учасниками
програми «Альянс Україна», є власністю
самих учасників, і не можуть вважатися,
такими, що Адміністратор залучив на
зворотній основі, а отже, дану
діяльність неможливо порівнювати з
фінансовою послугою.

Проте, далі в позовній заяві Товариство
стверджує, що лише частина залучених
коштів не змінює свого власника, який
здійснив чистий внесок, а інша частина
коштів - є власністю інших Учасників.

Таким чином, ПП «Грандфінресурс»
отримує від Учасників грошові внески,
які, як зазначає в позові, не має права
використовувати у власних цілях, проте,
на власний розсуд приймає рішення щодо
надання частини залучених коштів у
тимчасове користування інших
Учасників.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 1 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансова послуга -
це операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, і за рахунок залучених
від інших осіб фінансових активів, з
метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Перелік фінансових послуг,
передбачений частиною першою статті 4
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», не є вичерпним,
оскільки пунктом 12 визначено, що інші
операції, які відповідають критеріям,
визначеним у пункті 5 частини першої
статті 1 цього Закону, відносяться до
сфери фінансових послуг.

Водночас відповідно до пункту 4 частини
першої статті 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
діяльність з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб,
може здійснюватись лише фінансовими
установами після отримання
відповідної ліцензії.

Крім того, позивач стверджує, що
неодноразова звертався до
Нацкомфінпослуг за роз'ясненням, чи
потребує діяльність ПП
«Грандфінресурс» ліцензування, проте
відповіді не отримав.

Проте, матеріалами справи
підтверджується, що листом від 01.10.2012 №
4047/16-11 Нацкомфіпослуг було надано
роз'яснено, що надані підприємством
послуги мають всі ознаки фінансових
послуг, визначених пунктом 5 частини
першої статті 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг», оскільки при її проведенні
здійснюються операції з фінансовими
активами (грошовими коштами) в
інтересах третіх осіб (фізичних та
юридичних осіб - учасників), за рахунок
осіб (позика надається за рахунок
чистих внесків, сплачуваних
учасниками) з метою отримання прибутку
(за надання послуги встановлюється
плата). При цьому, згідно наданих ПП
«Грандфінресурс» документів, єдиним
джерелом коштів, за рахунок яких
надається фінансова послуга, є чисті
внески учасників.

Також, було проінформовано, що даний
вид надання фінансових послуг може
здійснюватись лише на підставі
отримання відповідної ліцензії.

Суд погоджується з відповідачем, що
дані послуги, які здійснює позивач є
фінансовими послугами з надання
кредитів за рахунок залучених коштів
та, які потребують надання статусу
фінансової установи та отримання
відповідної ліцензії.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
правомірність прийняття Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг постанови від 17.09.2013р. №28/16/04-АП
про накладення штрафу за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг у розмірі 170 000грн.

Таким чином, позовні вимоги
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» щодо скасування
постанови від 17.09.2013р. №28/16/04-АП про
накладення на позивача штрафу за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг у розмірі 170 000грн. є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Приватному
підприємству «Грандфінресурс»
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.В. Амельохін