Справа № 639/10201/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. Справа № 639/10201/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

Представник позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Жовтневого
районного суду м. Харкова від 22.10.2014р.
по справі № 639/10201/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради ,
Харківської міської ради

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ВЖРЕП
Жовтневого району м. Харкова

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом до Адміністрації Жовтневого
району Харківської міської ради,
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ВЖРЕП
Жовтневого району м. Харкова, в якому
просив суд, з урахуванням уточнень,
визнати незаконними та скасувати
рішення виконкому Жовтневого району м.
Харкова - № 80-20 від 05.12.1995 р. «про дозвіл
на прибудову приміщень по АДРЕСА_1», - №
62-32 від 07.07.1998 р. «про прийняття до
експлуатації самовільних побудов по по
АДРЕСА_1», - № 88-52 від 06.10.1998 р. «Про
перерозподіл ідеальних долей по по
АДРЕСА_1» на ім'я ОСОБА_7.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 22.10.2014 року у задоволенні
зазначеного адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на порушенні судом першої
інстанції, при прийнятті постанови,
норм матеріального права, просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити позов,
з обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги щодо
дотримання правильності застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що рішенням виконавчого
комітету Жовтневої районної ради
депутатів і трудящих від 18 лютого 1978
року, на 1978 рік ОСОБА_7 проживав в
комунальній квартирі АДРЕСА_1. Вказаним
рішенням йому дозволено провести
прибудову житлового приміщення
розміром 3,5x8,0 до займаної ним квартири
АДРЕСА_1 за власні кошти.

14 серпня 1995 року ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8
приватизували кв. 5, про що свідчить
свідоцтво про право власності на житло
, видане 14 серпня 1995 за №15014 Ц2.

Відповідно до оціночного акту по
буднику №9 по пр. Ілліча у м. Харкові на
1995 рік на земельній ділянці, яка була
зареєстрована за землекористувачем на
підставі протоколу №17 від 8 червня 1954
року розташовані житловий будинок А-1 з
прибудовами, сарай «Б», душ «Г», сарай
«Д» душ «Е», гараж, льох «З», вольєр «И»,
гараж «К», сарай «JI», «М», льох "б1", «б2»,
«б3», огорожа /арк. інв. справи 75/.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради народних
депутатів від 5 грудня 1995 за №80-20 було
дозволено гр. ОСОБА_7 провести
прибудову розміром 7,360x3,50 м. по пр.
Ілліча ,9.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради м. Харкова від 7
липня 1998 року за № 62-32 прийнято до
експлуатації приміщення 1,5-1,5-2, сарай
літер «Д», льох літер «З» по АДРЕСА_1
ОСОБА_7 , ОСОБА_3, ОСОБА_8 та дозволено
переобладнати сарай «Д» та приміщення
5-7 під підсобне приміщення по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради м. Харкова від 6
жовтня 1998 року за № 88-52 , у зв'язку з
прийняттям до експлуатації
самовільних побудов, враховуючи
фактичне користування також керуючись
інструкцією про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Виконком Жовтневого
районної ради вирішив перерозподілити
ідеальні частки співвласників ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_9 ,
ПРЖЕП та видати свідоцтво на право
особистої власності цим фізичним та
юридичній особам.

02 листопада 1998 року виконавчим
комітетом Жовтневої районної ради м.
Харкова видано свідоцтво про право
власності на 17/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями ОСОБА_8
на 17/100 частин - ОСОБА_8, на 25/100 частин -
ОСОБА_7 .

Свідоцтво про право власності від 14
серпня 1995 року у зв'язку з видачею
вищевказаних свідоцтв було погашено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що оспорюваними рішеннями
суб'єкта владних повноважень права ,
свободи або інтереси позивача не
порушені.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
однак вважає, що постанова Жовтневого
районного суду м. Харкова від 22.10.2014р.
по справі №639/10201/13-а підлягає зміні в
частині мотивів та підстав відмови у
задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 Цивільного
кодексу України майно, що є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно). Майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу
України власність двох чи більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Частиною 1 статті 357 Цивільного кодексу
України частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 Цивільного
кодексу України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Згідно статті 361 ЦК України співвласник
має право самостійно розпорядитися
своєю часткою у праві спільної
часткової власності.

З цією нормою кореспондуються норми ч.4
ст.357 ЦК України згідно якої
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Письмові докази свідчать, що позивач
06.10.2010 року зареєстрований та проживає
за адресою АДРЕСА_3.

Відповідно до довідки КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
за адресою АДРЕСА_3 на праві спільної
сумісної власності зареєстровано на
ім'я ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого ХМЦПДЖФ, р. № 6-95-14009
від 08.02.1995р.

Тобто, ОСОБА_2, не має права спільної
сумісної власності на квартиру за
вказаною адресою.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення виконавчий комітет Жовтневої
районної ради народних депутатів
Харківської області від 5 грудня 1995
року №80-20, від 7 липня 1998 року №62-32, від 6
жовтня 1998 року №88- 52, не порушують
права позивача, оскільки він не є
власником домоволодіння за адресою
АДРЕСА_3.

Слід також відзначити, що рішенням
Жовтневого районного суду міста
Харкова від 04 червня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_11 задоволено частково.
Поновлено порушене право ОСОБА_11 та
відновлено стан земельної ділянки по
АДРЕСА_3, який існував до порушення
права. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_13
знести самовільно збудований паркан
між домоволодіннями АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вказане рішення набрало
законної сили.

Отже, позивачем у справі не доведено
порушення його прав та охоронюваних
законом інтересів діями відповідача по
справі , а тому підстави для скасування
оскаржуваних рішень відповідача
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

У відповідності до ч.1 ст.201 КАС України
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права є підставою для
зміни постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність зміни
постанови Жовтневого районного суду м.
Харкова від 22.10.2014р. по справі
№639/10201/13-а, відповідно до положень п. 1 ч.
1 ст. 201 Кодексу адміністративного
судочинства України в частині мотивів
та підстав відмови у задоволенні
позову.

Частиною 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Оскільки обґрунтування апеляційної
скарги постанови Жовтневого районного
суду м. Харкова , якою судом розглянуті
та вирішені позовні вимоги, підстав для
виходу за межі апеляційної скарги та
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 201, 205, 207,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова від 22.10.2014р. по справі
№639/10201/13-а змінити в частині мотивів та
підстав відмови у задоволенні позову.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С. Повний текст
постанови виготовлений 15.12.2014 р.