Справа № 826/15188/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Собківа Я.М.,При
секретарі судового засіданняВаляєвій
Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Приватного
підприємства «Акрілат-Хімконтракт» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Акрілат -
Хімконтракт» пред'явило позов до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень про коригування
митної вартості товару №100250004/2014/000031/2
від 04.04.2014р. та картки відмови в
прийнятті митної декларації
№100250004/2014/00056.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
жовтня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
приватним підприємством «Акрілат -
Хімконтракт» 23 січня 2014 року укладено
контракт №1/01/2014 з фірмою Borghi Chemicals Polahd
Sp.z.o.o на придбання товару:
Ізопропиловий спирт регенерований
(ІРА97).

За митною декларацією № 100250004/2014/091803
визначено митну вартість товару за
основним методом - ціною договору
(вартістю операції).

Під час митного оформлення товару у
відповідача виникли сумніви щодо
наданих документів, тому з метою
контролю правильності визначення
митної вартості товару у позивача
витребувано додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару шляхом направлення
електронного повідомлення, а саме:
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів; страхові документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість страхування; рахунки про
сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У зв'язку з тим, що на момент митного
оформлення додаткові документи
позивачем не надано, відповідачем
прийнято оскаржуване рішення
(застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
відповідача, позивач звернувся із
даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішення
відповідачем суду доведена, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, під час проведення
контролю за визначенням митної
вартості товару митним органом
встановлено, що документи подані до
митного оформлення, містили
розбіжності, а саме: відповідно до
розділу 5 контракту від 23.01.2014р.
№1/01/2014/АС оплата за товар здійснюється
в євро на умовах передоплати на
підставі рахунку фактури, однак
платіжне доручення в іноземній валюті
№1518 від 26.03.2014р., а рахунок проформа
№FD/1/03/000009 складений 31.03.2014р. Також,
платіжне доручення в іноземній валюті
від 26.03.2014р. №1518 не містить посилання на
рахунок проформу №FD/1/03/000009 та
специфікацію по даній поставці товару;
згідно з платіжним дорученням в
іноземній валюті від 26.03.2014р. №1518 сума
перерахованих коштів складає 16644євро,
однак вартість товару згідно рахунку
проформи від 31.03.2014р. №FD/1/03/000009 складає
15914.40євро; довідка про транспорті
витрати до кордону України від 04.04.2014р.
б/н не містить реквізитів щодо місця
завантаження, калькуляції витрат на
перевезення та відстані від місця
завантаження до пункту на митному
кордоні України, а також не зазначено
до якого саме пункту та митному кордоні
України здійснений розрахунок витрат
та транспортування.

На вимогу митного органу позивачем не
надані додаткові документи, а саме не
надано транспорті (перевізні)
документи.

Зокрема, згідно з довідкою про
транспортні витрати від м. Прусице
(Польща) до митного кордону України від
04.04.2014 б/н зазначено, що товар був
застрахований згідно з договором
страхування, однак відповідно до
пункту 1.7 додаткової угоди від 03.04.2014 №44
до договору обов'язкового страхування
відповідальності суб'єктів
перевезення небезпечних вантажів від
15.11.2013 №76-01.00.13.00072 (далі - Додаткова
угода) територією покриття страхового
договору є Україна, а саме пункт
відправлення - міжнародний пункт
пропуску Ягодин, пункт призначення - м.
Київ.

Термін дії Додаткової угоди згідно з
пунктом 1.13 з 03.04.2014 по 09.04.2014. хоча згідно
з графою 4 міжнародної автомобільної
накладної (СМR) від 31.03,2014 №0689971 датою
завантаження товару є 31.03.2014.

Згідно платіжним дорученням в
іноземній валюті від 26.03.2014р. №1518 сума
перерахованих коштів на рахунок
бенефіціара складає 16644,00 євро, однак
вартість товару згідно рахунку
проформи становить 15914,40 євро.

Згідно з експертним висновком
Київської ТПП від 03.04.2014 № Ц-243
експертом здійснено аналіз інформації
про оптові ціни на ринках основних
країн - експортерів хімічної сировини,
а саме Сполучених Штатів Америки, Китай
та Японії.

Про це також свідчать посилання на
джерела інформації, зазначені в пункті
7 Висновку. Проте, задекларований товар
за митною декларацією від 04.04.2014
№100250004/2014/091803 є спиртом ізопропіловим
регенерованим, виробника Borghi Chemicals
Polahd Sp.z.o.o, виробництва Європейського
союзу. Тому документи прийнято до
уваги органом доходів і зборів, але не
може бути підставою для підтвердження
заявленої митної вартості товару.

Пунктом 13 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766 декларування передбачено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. У разі
відмови подати додаткові документи
декларант робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством (пункт 14 Порядку
декларування).

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи у випадку
наявності обґрунтованого сумніву щодо
правильності задекларованої митної
вартості товару мають право
витребувати додаткові документи,
визначені у пункті 11 Порядку
декларування для перевірки
правильності цієї вартості товару.
Разом з тим витребувати необхідно ті
документи, які дають можливість
пересвідчитися у правильності чи
помилковості задекларованої митної
вартості, а не всі передбачені пунктом
11 зазначеного Порядку. Ненадання
витребуваних документів може бути
підставою для визначення Митницею
митної вартості самостійно, якщо
подані документи не спростовують
сумніву у правильності задекларованої
митної вартості.

Оскільки позивачем станом на момент
прийняття оскаржуваного рішення у
встановленому порядку не підтверджено
заявлену ним митну вартість товару, як
того вимагають викладені положення, а
саме ним не надано у повному обсязі
додаткові документи, які б підтвердили
заявлену митну вартість товару,
правомірним є рішення відповідача про
необхідність застосування резервного
методу визначення митної вартості
товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного суду України від
17.06.2014 року у справі № 21-148а14.

Таким чином, враховуючи те, що ПП
«Акрілат - Хімконтракт» не виконано
вимог митниці щодо надання додаткових
документів, суд приходить до висновку,
що у відповідача було достатньо
підстав для прийняття Рішення
№100250004/2014/000031/2 від 04.04.2014р., як наслідок
дане рішення є правомірним та таким, що
винесене з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому позовні вимоги
Приватного підприємства «Акрілат -
Хімконтракт» задоволенню не
підлягають.

В частині позовних вимог щодо
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації №100250004/2014/00056 від
04.04.2014р.. колегія суддів зазначає, що
вона задоволенню не підлягає, оскільки
скасування такої картки жодних
правових наслідків для позивача не
несе.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Акрілат-Хімконтракт» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.