Справа № 810/6772/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року 810/6772/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Фастові та Фастівському
районі Київської області про визнання
протиправними дій

в с т а н о в
и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області про визнання
протиправними дії щодо стягнення з неї
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 6960,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії
відповідача щодо прийняття вимоги про
сплату боргу є протиправними, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" позивач
звільнений від сплати єдиного внеску
як пенсіонер за віком, що отримує
відповідно до закону пенсію.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що умови призначення
позивачу пенсії за віком визначені
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме: особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 55 років. Враховуючи
зазначене, положення частини четвертої
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" поширюються на
осіб, яким призначено пенсію за віком
згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Позивачка з 2007 року
отримує пенсію, призначену відповідно
до інших законів України, а тому їй
необхідно сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах.

Представники сторін подали до суду
заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу призначено пенсію за віком
відповідно до положень статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" із
зниженням пенсійного віку, що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення НОМЕР_1 від 03.10.2007.

Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області на підставі ст. 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
сформовано вимоги про сплату боргу від
26.03.2013 №Ф-33 на суму 4572,42 грн. та від 17.05.2013
№Ф-407-у на суму 1194,03 грн. Проте, не
погоджуючись із діями відповідача,
позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені в
Законі України "Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування" платниками єдиного внеску
є: фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктом 7 розділу I Закону України 07.07.2011
№3609-VІ "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" (набрав
чинності з 06.08.2011) внесено зміни до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування", згідно з якими статтю 4
цього Закону доповнено частиною
четвертою такого змісту: "Особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними 55 років 6 місяців - які народилися з
1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

Статями 13, 14 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено
умови призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Пунктом 2 розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 (на час прийняття спірних вимог)
знаходилась на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В той же час, ОСОБА_1 перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
у м. Фастові та Фастівському районі
Київської області як пенсіонер за
віком, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією пенсійного
посвідчення НОМЕР_1 від 03.10.2007.

Посилання відповідача на те, що до
ОСОБА_1 не може бути застосовано
положення частини 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування", оскільки вона не досягла
55 років 6 місяців, з настанням яких
особі призначається пенсія за віком
відповідно до приписів статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" є
безпідставними, адже вищевказана норма
не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Крім того, суд зазначає, що частина 4
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування" не містить
застережень щодо незастосування її до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку, в тому числі,
відповідно до приписів пункту 2 розділу
ХV "Прикінцеві положення" Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Таким чином, оскільки позивач є
пенсіонером за віком та отримує пенсію
відповідно до закону, вона
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування як
фізична особа-підприємець, яка обрала
спрощену систему оподаткування.

В той же час, суд зазначає, що до
набрання чинності змін внесених
Законом України 07.07.2011 №3609-VІ "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" до Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування", позивач мала
обов'язок по сплаті єдиного внеску.

Виходячи з системного аналізу
зазначених положень законодавства, суд
приходить до висновку, що дії
Пенсійного фонду щодо стягнення з
позивача єдиного внеску на загальну
суму 6960,48 грн. є неправомірними,
оскільки позивачка є пенсіонером за
віком та згоди на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 Кодексу адміністративного
судочинства України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Отже,
особливістю адміністративного
судочинства є те, що тягар доказування
в спорі покладається на відповідача -
орган публічної влади, який повинен
надати суду всі матеріали, які свідчать
про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірність вчинюваних дій, а відтак,
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158-163, 167, 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
винесені Управлінням Пенсійного фонду
України у м. Фастові та Фастівському
районі Київської області вимоги № Ф 33
від 26.03.2013 року та № Ф-407у від 17.05.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір
у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.