Справа № 804/6201/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Київ
К/800/44879/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2014

у справі № 804/6201/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
визнання незаконними дій Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
коригування податкової звітності, а
саме: зменшення за результатами
перевірки задекларованого податкового
кредиту з податку на додану вартість за
податкові періоди: грудень 2011 року,
січень 2012 pоку, лютий 2012 року, березень
2012 року та податкових зобов'язань за
періоди: грудень 2011 року, січень 2012 pоку,
лютий 2012 року, березень 2012 року, квітень
2012 року з податку на додану вартість на
підставі визнання податковим органом
угод, укладених з ТОВ «Мир Інвест», ТОВ
«Метал Маркет», ТОВ «Механіка», ПМТЗ
«Буд-Сервіс», ТОВ «Бест Лайн», ТОВ
«Стіл-Ворк»; зобов'язання Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відновити
показники податкової звітності
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за
період з грудня 2011 року по квітень 2012
року, в тому числі: зобов'язання
відобразити в електронній базі даних
«Деталізована інформація по платнику
податку на додану вартість щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України»
суми податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 включив до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за період з грудня 2011
року по квітень 2012 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.06.2013 в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2014 скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове про
задоволення позову.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке, що
прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за період з
01.04.2010 по 31.12.2012, складено акт від 05.04.2013
№ 458/172/НОМЕР_1, в якому зафіксовані
порушення: ч. ч. 1, 5 ст. 203, ст. 215, ст. 228, ст.
662, ст. 655, ст. 656 Цивільного кодексу
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів вимог, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, укладених між позивачем
та ТОВ «Механіка», ПМТЗ «Буд-Сервіс»,
ТОВ «Бест Лайн», ТОВ «Стіл-Ворк»; абзацу
5 п. 6 ст. 128 глави 13 розділу II
Господарського кодексу України - книга
обліку доходів та витрат за формою № 10
не велась; пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, 177.4
ст. 177 Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податок
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування за 2011 рік у
розмірі 18 686,94 грн.; п. 51.1 ст. 51 та абз. «б»
п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України
- ненадання в перевіряємому періоді
відомостей про суму доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
фізичних осіб - підприємців в
податковому розрахунку за формою 1 ДФ
за 4 квартал 2011 року; пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та п. 203.1
ст. 203 Податкового кодексу України, в
частині неподання податкових
декларацій з податку на додану
вартість за червень 2010 року, лютий 2011
року.

На підставі встановлених перевіркою
фактів без прийняття податкових
повідомлень-рішень податковим органом
було проведено коригування та внесено
зміни відносно податкової звітності
позивача щодо податкового кредиту з
податку на додану вартість за
податкові періоди грудень 2011 року,
січень-березень 2012 року та по
податкових зобов'язаннях з податку на
додану вартість за періоди грудень 2011
року, січень-квітень 2012 року, які
знайшли своє відображення в
автоматизованій інформаційній системі
бази даних «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПС України».

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що укладені позивачем
правочини з контрагентами є
недійсними, адже не підтверджуються
належними первинними документами;
інформація, відображена у відповідних
інформаційних базах податкового
органу внаслідок коригування
податкової звітності, є лише
відображенням висновків акту
перевірки, носить суто інформаційний
характер, фіксує виявлені в ході
перевірки порушення та не породжує для
платника податків жодних правових
наслідків, зокрема зміни в майновому
стані платника.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний адміністративний
суд мотивував своє рішення тим, що
безумовною підставою для зміни
показників податкової звітності та
внесення змін до автоматизованої
інформаційної системи бази даних, є
прийняття податкових
повідомлень-рішень, за результатами
проведеної перевірки, однак, в даному
випадку, вказана умова дотримана не
була.

Відповідно до положень статті 66
Податкового кодексу України
податковому органу надано право
вносити зміни до облікових даних
платника податків на підставі:
інформації органів державної
реєстрації; інформації банків та інших
фінансових установ про відкриття
(закриття) рахунків платників податків;
документально підтвердженої
інформації, що надається платниками
податків; інформації суб'єктів
інформаційного обміну, уповноважених
вчиняти будь-які реєстраційні дії
стосовно платника податків; рішення
суду, що набрало законної сили; даних
перевірок платників податків.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Методичних
рекомендацій щодо взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затверджених наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266, із змінами
внесеними наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.12.2009 № 742.

За змістом пп. 2.10.3 п. 2.10 Методичних
рекомендацій, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ.

Відповідно до п. 2.14 Методичних
рекомендацій інформація податкової
звітності з ПДВ, надіслана до
центральної бази даних податкової
звітності, підлягає розподілу
відповідно до вимог Методичних
рекомендацій щодо порядку розподілу
платників податків за категоріями
уваги та співставленню засобами
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Пунктом 2.21 Методичних рекомендацій
передбачено, що підсумки перевірок за
результатами автоматизованого
співставлення податкової звітності з
ПДВ на центральному рівні
відображаються в додатку до акта
перевірки (камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит». По мірі підписання актів
перевірки та узгодження податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

У податковому праві визнається
критерій добросовісності платника,
який передбачає законність дій
платника у сфері податкових
правовідносин (у тому числі і щодо
формування даних податкового обліку),
доки це не спростовано у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Наведене також виключає
можливість застосування до платника
негативних правових наслідків
(зокрема, у вигляді вилучення з
електронної бази даних задекларованих
ним показників) до моменту
донарахування платникові податкового
зобов'язання в порядку статті 54
Податкового кодексу України та його
узгодження.

Таким чином, висновки акта перевірки не
можуть бути підставою для внесення
змін показників без прийняття
податкового повідомлення-рішення та
узгодженням суми грошового
зобов'язання, визначеного ним, тому
судом апеляційної інстанції зроблено
вірний висновок щодо протиправності
дій податкового органу відносно
коригування показників платника
податків на підставі висновків акту
перевірки без прийняття податкових
повідомлень-рішень та зобов'язання
відновити в автоматизованій
інформаційній системі бази даних
«Деталізована інформація по платнику
податку на додану вартість щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПС України»
показники платника, самостійно
задекларовані ним.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок суду
апеляційної інстанції про задоволення
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга відповідача - необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний