Справа № 816/4496/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

816/4496/14

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року

м. Полтава

Справа № 816/4496/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання – Шулик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області до Державної екологічної інспекції в Полтавській області, треті особи: Полтавська міжрайонна природоохоронна прокуратура, Департамент з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагенства у Полтавській області про визнання вимог припису незаконними та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2014 року Петрівцівська сільська рада Миргородського району Полтавської області звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції в Полтавській області, треті особи: Полтавська міжрайонна природоохоронна прокуратура, Департамент з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагенства у Полтавській області про визнання вимог припису незаконними та скасування припису від 09 липня 2014 року №07-21/39.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в обгрунтування позовних вимог зазначив, що згідно земельного законодавства, чинного на момент видання припису, до відання і розпорядження сільських рад належать землі, що розташовані в межах населених пунктів, а заказник "Ярмаківський" розташований за межами населених пунктів на землях сільськогосподарського призначення та неугіддя. Крім того, позивач стверджує, що сільська рада не має права витрачати кошти на утримання об'єктів і майна, а також земельних угідь, які їй не належать, в тому числі і на розроблення на ці об'єкти технічної документації та іншої документації, встановлення меж, охоронних знаків в натурі, дозволів на спец використання природних ресурсів тощо. А тому вважає спірний припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Державна екологічна інспекція України в Полтавській області явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неприбуття суду не повідомила, про час, дату, місце розгляду повідомлена належним чином. В письмових запереченнях вказувала на те, що оскільки позивач, відповідно до Охоронного зобов'язання від 28 листопада 2007 року за №457 брав на себе обов'язок забезпечити режим охорони та збереження заказника у межах Петрівцівської сільської ради Миргородського району загальною площею 54,4 га. повинен його виконувати. Зазначив, що відсутність фінансування на виготовлення документації, знаків тощо не потребує значних фінансових витрат. А тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Головне управління Держземагенства у Полтавській області явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, місце та час розгляду справи попереджалося належним чином. В наданих письмових поясненнях зазначило, що оскільки відповідно до Положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Ярмаківський" землевласником земельної ділянки заказника є Петрівцівська сільська рада, то вона повинна нести відповідальність за неналежний стан території даного заказника.

Полтавська міжрайонна природоохоронна прокуратура явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, місце та час розгляду справи попереджалася належним чином.

14 вересня 2014 року протокольною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду замінено третю особу: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області на належну - Департамент з питань нафтового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 29 жовтня 2007 року наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області №76 (а.с. 16) затверджено Положення "Про ландшафтний заказник місцевого значення "Ярмарківський" (а.с. 17-19).

28 листопада 2007 року Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області Петрівцівській сільській раді видано Охоронне зобов'язання (а.с. 20).

У період з 16 червня 2014 року по 04 липня 2014 року, на підставі наказу від 10 червня 2014 року №322/01-03 та направлення на перевірку від 10 червня 2014 року №341/01-01-14 (а.с. 37-38) Державною екологічною інспекцією у Полтавській області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №241/01-01-14 (а.с. 39-46).

09 липня 2014 року Державною екологічною інспекцією у Полтавській області прийнято припис (а.с. 62-63), яким Петрівцівській сільській раді приписано:

- розробити план оргтехзаходів по усуненню виявлених порушень під час перевірки та надати його до Державної екологічної інспекції у Полтавській області,

- дотримуватися режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду,

- представити охоронне зобов'язання на територію ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмаківський",

- виготовити форму 3ДКПЗФ "Карти-схеми розташування територій та об'єктів природно-заповідного фонду України": регіонів - у масштабі 1:200000, України - в масштабі 1:500000,

- розробити документи, що посвідчують право на земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський",

- встановити межі території ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський" в натурі,

- встановити охоронні знаки на території ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський".

Не погоджуючись із зазначеним приписом, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному припису, суд дійшов до наступних висновків.

Законом, який визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів є Закон України "Про природно-заповідний фонд України" від 16 червня 1992 року №.2456-XII (далі по тексту - Закон України №2456-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України №2456-XII завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.

Території та об'єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання (частина п'ята статті 53 Закону України №2456-XII).

Охоронне зобов'язання підлягає переоформленню у разі: зміни форм власності на землю, на якій розташована (ий) територія чи об'єкт природно-заповідного фонду; зміни землекористувача (землевласника) у межах території чи об'єкта природно-заповідного фонду; внесення змін до положення про територію чи об'єкт природно-заповідного фонду стосовно режиму охорони та збереження (пункт 3.4. Інструкції).

Згідно з нормами пунктів 1 та 7 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 06 вересня 2012 року №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності (далі по тексту - Закон України №5245-VI), з 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до пункту 3 та 4 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України №5245-VI з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються: розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Відповідно до статті 13 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (далі по тексту - Закон України №2768-III) до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (частина дев'ята статті 149 Закону України №2768-III).

Відповідно до частини першої статті 150 Закону України №2768-III до особливо цінних земель відносяться, зокрема, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Згідно статті 7 Закону України №2456-XII землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що, у зв'язку із змінами в чинному законодавстві Кабінет міністрів України є власником земельних ділянок не вилучених, не викуплених, не наданих у власність і в користування (перебувають у запасі) на яких розташовані території та об'єкти природно-заповідного фонду і які розташовані за межами населених пунктів.

Щодо тверджень Державної екологічної інспекції в Полтавській області, що у позивача наявне Охоронне зобов'язання від 28 листопада 2007 року №457 та на нього покладено обов'язок щодо забезпечення режиму охорони та збереження оголошеного ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський", судом встановлено, що сільський голова Петрівцівської сільської ради листом від 27 жовтня 2014 року №867 (а.с. 14) звертався до начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, начальника державної екологічної інспекції у Полтавській області та до Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури з вимогами вжити заходів по приведенню нормативних актів, що стосуються ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський" у відповідність до норм чинного земельного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 23 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" 21 травня 1997 року №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Згідно частини першої статті 70 Бюджетного кодексу України від 8 липня 2010 року №2456-VI видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 8-91 цього Кодексу.

Так, 30 січня 2014 року рішенням двадцять сьомої сесії шостого скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області затверджено загальний обсяг видатків сільського бюджету на 2014 рік (а.с. 98-99).

Згідно з наданої позивачем довідки №919 від 04 грудня 2014 року (а.с. 97) судом встановлено, що бюджетом Петрівцівської сільської ради на 2014 рік, затвердженого вищевказаним рішенням, не передбачено кошти на виготовлення форми 3ДКПЗФ "Карти-схеми розташування територій та об'єктів природно-заповідного фонду України": регіонів - у масштабі 1:200000, України - в масштабі 1:500000, розробки документів, що посвідчують право на земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський", встановлення меж території ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський" в натурі, встановлення охоронних знаків на території ландшафтного заказника місцевого значення "Ярмарківський".

Крім того, як встановлено судом та підтверджено представником позивача територія заказника місцевого значення "Ярмарківський" знаходиться в адміністративних межах Петрівської сільської ради (а.с. 75-77), але за межами населеного пункту на землях державної власності, при цьому для виконання вимог припису фактично повинні бути витрачені кошти на утримання земельних угідь, які їй не належать.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування припису від 09 липня 2014 року №07-21/39 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області до Державної екологічної інспекції в Полтавській області, треті особи: Полтавська міжрайонна природоохоронна прокуратура, Департамент з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагенства у Полтавській області про визнання незаконним та скасування припису про визнання вимог припису незаконними та скасування припису задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції України в Полтавській області від 09 липня 2014 року №07-21/39.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2014 року.

Суддя С.О. Удовіченко