Справа № 2а-12082/10/1570
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/16444/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу приватного
підприємства "Вишневе" (далі -
Підприємство)

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2012

у справі № 2а-12082/10/1570

за позовом Підприємства

до Котовської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі - Котовська
ОДПІ),

за участю Котовської міжрайонної
прокуратури Одеської області,

про визнання протиправним та
скасування рішення щодо стягнення
коштів та продаж інших активів
платника в рахунок погашення його
податкового боргу.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправним
та скасування рішення Котовської ОДПІ
від 08.11.2010 № 19/24-0067 про стягнення коштів
та продаж інших активів платника в
рахунок погашення його податкового
боргу.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2012, у позові відмовлено. У
прийнятті цих судових актів попередні
інстанції виходили з наявності у
Підприємства як правонаступника
реорганізованого колективного
сільськогосподарського підприємства
«Мир» заборгованості по наданим
бюджетним позичкам, яка в силу вимог
статті 21 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» підлягає
стягненню у порядку, передбаченому
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Не погоджуючись з наведеними
висновками судів попередніх інстанцій,
Підприємство звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти та
задовольнити позов. На обґрунтування
касаційних вимог скаржник зазначає,
зокрема, що по вказаній заборгованості
минув строк давності, установлений
підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Також, заявник наполягає на
тому, що наявність у Підприємства
заборгованості та її розмір не
підтверджується документально.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне задовольнити розглядувані
касаційні вимоги Підприємства з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями під
час розгляду даної справи встановлено,
що Котовською ОДПІ було отримано
подання Управління Державного
казначейства України у Котовському
районі Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області від 06.08.2010 № 11, від
06.09.2010 № 11 та від 08.10.2010 № 11 про
здійснення заходів з погашення
податкового боргу Підприємства по
бюджетним позичкам у сумах 8979,33 грн.,
9058,34 грн. та 9129,12 грн., відповідно.

У зв'язку з цим Котовська ОДПІ
направила на адресу позивача першу
податкову вимогу від 26.08.2010 № 1/51 на суму
податкового боргу в розмірі 8979,33 грн. та
другу податкову вимогу від 04.10.2010 № 2/63
на суму 9058,34 грн. податкової
заборгованості.

Судами також встановлено, що бюджетні
позички були отримані колективним
сільськогосподарським підприємством
«Мир» (правонаступником якого є
позивач у справі) на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України від 29.12.1997 №
1476 «Про заходи щодо підготовки до
проведення весняно-польових робіт у 1998
році» та на виконання розпорядження
Кабінету Міністрів України від 21.01.1997 №
25-р «Про поставку у 1997 році
сільськогосподарським
товаровиробникам тракторів та
запасних частин до них».

Згідно з частиною другою статті 21
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» у 2010 році органи
державної податкової служби України
визначено органами стягнення
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками та фінансовою допомогою,
наданою на поворотній основі (кошти від
повернення якої надходять за кодами
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету 2801380,
2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660),
а також заборгованості з відсотків за
користування позиками, наданими за
рахунок коштів, залучених державою, та
з плати за надання гарантій та позик,
отриманих за рахунок коштів, залучених
державою та/або під державні гарантії.
При цьому така заборгованість
вважається податковим боргом і
стягується відповідно до Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Таким чином, наведена норма Закону
кваліфікує заборгованість по
бюджетним позичкам як податковий борг
і передбачає її стягнення відповідно
до Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

У той же час пунктом 1.3 статті 1
названого Закону податковим боргом
(недоїмкою) визнано податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

В силу вимог підпункту 5.4.1 пункту 5.4.
статті 5 цього ж Закону сумою
податкового боргу визнається
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею.

Отже, заборгованість позивача за
бюджетними позичками не є боргом у
розумінні пункту 1.3 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», проте є податковим боргом в
силу прямої дії статті 21 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік», стягнення якого здійснюється
органами державної податкової служби
України.

Згідно з вимогами підпункту 6.2.1 пункту
6.2 статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені
строки, податковий орган надсилає
такому платнику податків податкові
вимоги. Якщо контролюючий орган, що
провів процедуру узгодження суми
податкового зобов'язання з платником
податків, не є податковим органом,
такий контролюючий орган надсилає
відповідному податковому органу
подання про здійснення заходів з
погашення податкового боргу платника
податків, а також розрахунок його
розміру, на підставі якого податковий
орган надсилає податкові вимоги.

За правилами підпункту 10.1.1 пункту 10.1
статті 10 цього Закону у разі коли інші,
передбачені цим Законом, заходи з
погашення податкового боргу не дали
позитивного результату, податковий
орган здійснює за платника податків та
на користь держави заходи щодо
залучення додаткових джерел погашення
суми податкового боргу шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а за їх недостатності -
шляхом продажу інших активів такого
платника податків.

Стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків провадяться
не раніше тридцятого календарного дня
з моменту надіслання йому другої
податкової вимоги.

Продаж інших активів здійснюється на
підставі рішення податкового органу,
підписаного його керівником та
скріпленого гербовою печаткою
податкового органу. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
податковим органом.

Отже, направлення платнику податків
податкової вимоги та прийняття рішення
про стягнення коштів та продаж інших
активів платника є заходами, які
контролюючий орган здійснює в разі
невиконання платником податків
податкового обов'язку щодо сплати
узгодженої суми податкових
зобов'язань, задекларованої платником
(самостійно узгодженої) або визначеної
йому контролюючим органом у випадках,
передбачених пунктом 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Відсутність у заборгованості по
бюджетній позичці ознак податкового
боргу саме у розумінні цього Закону
виключає правомірність вжиття
податковим органом зазначених заходів.

Та обставина, що повноваження
податкового органу стосовно стягнення
такої заборгованості встановлені
законодавчими нормами, зокрема нормами
закону про Державний бюджет України, не
означає, що ці повноваження
реалізуються в порядку, передбаченому
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Відповідно до пункту 11 частини першої
статті 11 Закону України «Про Державну
податкову службу в Україні» (який дія
на момент прийняття Котовською ОДПІ
оспорюваного рішення) органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми недоїмки, пені у випадках,
порядку та розмірі, встановлених
законодавством, а також стягувати до
державного бюджету суми
заборгованості суб'єктів
господарювання за кредитами,
залученими державою або під державні
гарантії, бюджетними позичками та
фінансовою допомогою, наданою на
поворотній основі, та нарахованої на
неї пені у порядку, передбаченому
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

За приписами підпункту 3.1.1 пункту 3.1
статті 3 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» активи платника
податків можуть бути примусово
стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням
суду.

Таким чином, органи державної
податкової служби, отримавши
відповідне подання управління
державного казначейства щодо
наявності у підприємства
заборгованості перед державним
бюджетом по бюджетній позичці,
реалізують надані ним повноваження на
стягнення такого боргу шляхом
безпосереднього звернення з
відповідним позовом до суду без
виставлення податкових вимог та без
прийняття рішення щодо стягнення
коштів та продаж інших активів
платника в рахунок погашення його
податкового боргу.

Наведене виключає законність
оспорюваного рішення Котовської ОДПІ.

З урахуванням викладеного, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне скасувати оскаржувані
судові акти попередніх інстанцій та
задовольнити розглядувані позовні
вимоги.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного
підприємства "Вишневе" задовольнити.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2012 у
справі № 2а-12082/10/1570 скасувати.

3. Позов задовольнити. Визнати
протиправним та скасувати рішення
Котовської об'єднаної державної
податкової інспекції від 08.11.2010 № 19/24-0067
про стягнення коштів та продаж інших
активів платника в рахунок погашення
його податкового боргу.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько