Справа № 2а-7256/09/0670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/2755/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф. Швеця В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
комітету України із земельних ресурсів
на ухвалу Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2012 року у справі за заявою
ОСОБА_4 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року, залишеною без змінухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року заяву позивача задоволено.
Стягнуто з Державного комітету України
із земельних ресурсів на користь
заявника 13 419 грн. 56 коп. середнього
заробітку за час затримки виконання
постанови про поновлення на роботі.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати.

Письмових заперечень чи доповнень на
касаційну скаргу на адресу Вищого
адміністративного суду України від
позивача не надходило.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивача
на виконання постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
20.01.2010 року (визнано протиправним та
скасовано наказ голови Державного
комітету України із земельних ресурсів
№ 599-кт від 28 вересня 2009 року про
звільнення ОСОБА_4 з посади заступника
начальника Головного управління
Держкомзему у Житомирській області.
ОСОБА_4 було поновлено на посаді
заступника начальника Головного
управління Держкомзему у Житомирській
області з 28 вересня 2009 року та стягнуто
на його користь 14116 грн. 68 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Постанову суду в частині
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 3985 грн. 38 коп. було допущено до
негайного виконання.) прийнято наказ
від 14.05.2010 року, яким, зокрема, поновлено
її на посаді.

Вважаючи, що з моменту ухвалення
рішення суду, яким були відновлені його
права (постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
20.01.2010 року) та до моменту його
реалізації минуло 77 днів, то така
затримка в поновлені має бути
відшкодована.

Задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій, виходили з
того, що рішення суду, яким позивача
фактично поновлено на роботі було
виконано 14травня 2010 року, у зв'язку з
чим на його користь підлягає стягненню
середній заробіток за кожний день
затримки поновлення його на роботі, що
визначено до негайного виконання.

З даними висновками колегія
суддів не погоджується, та вважає їх
передчасними з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-ХІV)
передбачено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Відповідно до статті 19 Закону №
606-ХІV державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Судами не досліджувалось питання
про звернення позивача до державної
виконавчої служби із заявою про
примусове виконання рішення суду, в
частині поновлення його на посаді.

Так як і не досліджувалось
питання звернення позивача до
відповідача щодо виконання вказаного
судового рішення.

Статтею 236 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Таким чином, підставою для виплати
незаконно звільненому працівнику
середнього заробітку є затримка
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення про
поновлення на роботі.

Обов'язок власника або уповноваженого
ним органу виплатити працівникові
середній заробіток за час затримки
виконання рішення про поновлення його
на роботі настає тоді, коли така
затримка була допущена з вини власника
або уповноваженого ним органу.

Статтею 29 Кодексу законів про працю
України передбачено певні обов'язки
власника або уповноваженого ним органу
щодо працівників, які прийняті,
поновлені на посаді. Виконання цих
обов'язків можливе лише за
ініціативними діями обох сторін у
трудових правовідносинах (працівника
та працедавця).

У зв'язку із зазначеним колегія суддів
вважає, що справу необхідно направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції для з'ясування цих питань в
судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного комітету
України із земельних ресурсів
задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2012 рокуу справі № 2а-7256/09/0670
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець