Справа № 405/5973/13-а (2а/405/501/13)
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/3528/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф. Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну
скаргупредставника Кіровоградської
міської ради - Смаглюка М.О. на
постанову Ленінського районного суду в
м.Кіровограді від 07 жовтня 2013 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_5
до Кіровоградської міської ради,
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради, міського голови
м.Кіровограда Саінсуса Олександра
Дмитровича про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до Ленінського
районного суду в м. Кіровограді з
позовом до Кіровоградської міської
ради, виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради, міського
голови м. Кіровограда Саінсуса
Олександра Дмитровича, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність
міського голови М.Кіровограда,
Кіровоградської міської ради
щодо невиконання постанов Ленінського
райсуду М.Кіровограда від 09.02.2010 року у
справі №2а-20/10 та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року у справі №2а-20/10 в
частині відмови у поновленні на посаді
першого заступника Кіровоградського
міського голови; стягнути з
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради за рахунок місцевого
бюджету - міського бюджету
м.Кіровограда середній заробіток за
час затримки виконання постанови
Ленінського райсуду м.Кіровограда від
09.02.2010 року у справі №2а-20/10 та
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2010 року
у справі №2а-20/10 про поновлення на
посаді першого заступника міського
голови М.Кіровограда з 19.05.2011р. по 19.07.2012
року та з 10.04.2013 року по день прийняття
рішення по суті позовних вимог з
розрахунку 367,07грн. за один робочий
день.

Постановою Ленінського районного суду
в м.Кіровограді від 07 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року позовзадоволено частково:
стягнути з виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради за
рахунок місцевого бюджету - міського
бюджету М.Кіровограда середній
заробіток за час затримки виконання
постанови Ленінського райсуду
М.Кіровограда від 09.02.2010 року по справі
№2а-20/10 та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року по справі №2а-20/10 про
поновлення позивача на посаді першого
заступника міського голови
м.Кіровограда з 19.05.2011року по 19.07.2012 року
та з 10.04.2013 року по 07.10.2013 року у розмірі -
152 701 грн. 66 коп.

Вважаючи, що рішення першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач -
Кіровоградської міської ради, через
свого представника звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, у задоволені позову
відмовлено.

Позивач та інші відповідачі письмових
заперечень або доповнень на касаційну
скаргу до Вищого адміністративного
суду України не надали.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 09.02.2010 року у
справі №2а-20/10 ОСОБА_5 було поновлено на
посаді першого заступника міського
голови м. Кіровограда, з 28.03.2008 року,
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року рішення суду першої
інстанції в частині поновлення на
посаді було залишено без змін.

Постановою старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Літвінової О.П. ВП №17634388 від
25.02.2010 року було відкрито виконавче
провадження, відповідно до якої
запропоновано боржнику
(Кіровоградському міському голові
Пузакову В.Т.) виконати вимоги
виконавчого документу у строк до 04.03.2010
року. Проте, вказані рішення виконані
не були.

Вбачаючи, що рішення судів, які
відновили порушене право позивача не
виконуються позивач не одноразово
звертався до судів за захистом свого
порушеного права, зокрема 18 травня 2011
року Ленінським районним судом м.
Кіровограда було прийнято постанову у
справі № 2а-3127/11, яка була змінена 28
травня 2013 року додатковим рішенням
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, який визнав
затримку у виконанні рішення судів,
якими поновлено позивача на роботі та
присудив стягнути на його користь за
період з 09.02.2010 року по 18.05.2011 року кошти
в розмірі 102 208 грн. 28 коп. (кошти були
виплачені).

Далі за цими рішеннями судів слідує
звернення позивача до суду з наступним
позовом аналогічного змісту, так як
його не було поновлено на роботі
(рішення Ленінського районну суду м.
Кіровограда у справі № 1111/9639/12,
провадження 2-а/1111/969/12, залишеного без
змін після перегляду його апеляційним
судом), де визнано відповідні порушення
відповідачами виконання рішень судів,
якими було поновлені права позивача на
працю. зобов'язано стягнути з
відповідача затримку у виконанні таких
рішень з 20.07.2012 року по 09.04.2013 року у
розмірі 67 540 грн. 88 коп.

Враховуючи, що йому було не сплачено
кошти за затримку виконання рішень про
поновлення його на роботі за період з
19.05.2011 року по 19.07.2012 року та з 10.04.2013
року, що в першій частині (19.05.2011 р.) є
наступним днем, який слідує за днем
виплаченої суми заборгованості, в
другій (19.07.2012 р.) є останнім днем, що
слідує дню нарахованої суми
заборгованості, а в третій - (з 10.04.2013 р.)
наступним за днем нарахованої суми
заборгованості.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суди попередніх інстанції
зазначили, що оскільки вказаними
рішеннями вже було стягнуто такий
середній заробіток, а рішення суду про
поновлення на посаді не було виконано,
позивач має право в подальшому
отримати середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою виконання рішення суду про
поновлення на роботі. Позовні вимоги
позивача в частині визнання
протиправною бездіяльності щодо
невиконання рішення суду задоволенню
не підлягають, так як протиправна
бездіяльність вже була встановлена
судовими рішеннями, контроль за
виконанням яких покладено на органи
державної виконавчої служби.

Хоча судами попередніх інстанцій
було вірно вирішено питання щодо
позовних вимог про визнання
бездіяльності відповідачів
протиправними, а також дотримано
чіткої та послідовно структури
викладення обставин справи, обраховано
суму можливої заборгованості, колегія
суддів вважає, що висновок про
наявність в діях відповідачапорушень
вимог трудового законодавства хоча і
має місце, але такі не були встановлені
у вказаний позивачем період, з огляду
на наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач вважається таким права
якого поновлені з дати набрання
законної сили рішення суду першої
інстанції, тобто постановою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 09.02.2010 року у справі
№2а-20/10.

Не виконання такого рішення стало
предметом розгляду у судовому порядку
позовних вимог про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення затримки у її виконанні,
шляхом стягнення середнього заробітку
за кожен день затримки (кошти були
виплачені), кінцеве рішення щодо якої
було винесене 28 травня 2013 року
(додаткове рішення Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду),
залишене без змін ухвалою Вищого
адміністративного справа від 03 жовтня
2013 року № К/800/32601/13.

Наступною судовою справою була
розглянута за тим же зверненням
позивача до відповідачів. Рішеннями
судів визнано такі порушення та
стягнуто з відповідачів суму
заборгованості за затримку виконання
правовстановлюючих рішень, але вже за
наступний період. При цьому, такі
рішення після їх перегляду судом
касаційної інстанції були скасовані та
направлені на новий розгляд до суду
першої інстанції (ухвала Вищого
адміністративного суду України від 12
грудня 2013 року № К/800/44212/13).

З врахуванням зазначеного,
колегія суддів зазначає, що під час
першого звернення позивача до суду з
позовом, де він вказуючи на
бездіяльність відповідачів щодо
невиконання рішення судів про його
поновлення на посаді зміг її довести
шляхом надання допустимих доказів його
діяльності, в частині реалізації свого
права на працю, зокрема звернення за
отриманням виконавчого листа до суду,
пред'явлення його до виконавця, та
інших дій в тому числі неодноразових
звернень до відповідачів та інших
органів. Що стало в сукупності основною
із підстав для задоволення його позову.

Разом з тим, друге звернення до
суду з аналогічним позовом, при цьому
щодо іншого періоду заборгованості,
вирваної в часі, відповідних доказів не
надано, як про це суд касаційної
інстанції визначає у своєму рішенні, що
стало підставою для направлення справи
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

До відповідного висновку
приходить колегія суддів і в давній
справі, так як період часу за який
просить позивач виплатити йому кошти
по затримці виконання рішення про
поновлення його на роботі є суміжними
як своєю нижньою межею так і верхньою, а
відтак повністю або частково від нього
залежить.

Також під час нового розгляду,
судам необхідно дослідити питання
завершеності кримінального
провадження, розпочатого по факту
невиконання рішень судів про
поновлення позивача на посаді.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія
суддів вважає, що справу необхідно
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для з'ясування цих
питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника
Кіровоградської міської ради -
Смаглюка М.О. на постанову Ленінського
районного суду в м.Кіровограді
задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду в
м.Кіровограді від 07 жовтня 2013 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013 року у справі № 405/5973/13-а
(2а/405/501/13)скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець