Справа № 484/2254/14-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 484/2254/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Літвіненко Т.Я.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області на
постанову Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 24 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаним вище
адміністративним позовом,в якому
просила визнати дії відповідача по
відмові у нарахуванні та виплаті
пенсії неправомірними та зобов'язати
поновити виплату пенсії як громадянки
України, з урахуванням матеріалів
пенсійної справи, починаючи з березня
2014 року.

За результатами розгляду
адміністративної справи 24 червня 2014
року Первомайським міськрайонним
судом Миколаївської області ухвалено
постанову про задоволення позовних
вимог.

Визнано незаконними дії УПФУ щодо
відмови у поновленні позивачці пенсії
за віком.

Зобов'язано УПФУ поновити позивачці
нарахування та виплату призначеної
пенсії за віком в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зі змінами та
доповненнями на момент нарахування та
виплати пенсії, з урахуванням
матеріалів пенсійної справи з
03.03.2014року

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та прийняти нове, про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

Судом першої інстанції встановлено, є
громадянкою України, що
підтверджується її закордонним
паспортом (а.с.9). В лютому місяці 1997р.
Управлінням праці та соціального
захисту населення Первомайської
міської ради позивачу була призначена
пенсія за віком (довічно). У лютому
місяці 1999р. вона переїхала на постійне
місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з
чим виплату пенсії їй було припинено.

В березні 2014 року позивач звертався до
відповідача з заявою про поновлення
виплати пенсії, у зв'язку з визнанням
неконституційним положення Закону
України, який передбачає припинення
виплати пенсії громадянам України, які
виїжджають на постійне місце
проживання до країн, з якими Україна не
має відповідних міжнародних договорів.

Пенсійний фонд відмовив позивачу у
поновленні виплати пенсії, у зв'язку з
відсутністю відповідних норм, що
регулюють пенсійне питання осіб, які
обрали місцем проживання іншу країну,
та відсутністю міждержавного договору
між Україною та Ізраїлем.

З 01 квітня 2004 року набув чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 вказаного Закону, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» щодо
припинення виплати пенсії пенсіонерам
на час постійного проживання за
кордоном у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір з питань пенсійного
забезпечення і якщо згода на
обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже з 07 жовтня 2009 року порядок виплати
пенсій громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
регулюється нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
рішення Конституційного суду України
№ 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна
проводитися в будь-якому разі
незалежно від місця проживання
пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого
механізму поновлення виплати пенсії,
припиненої у зв'язку з виїздом
громадянина України на постійне місце
проживання за кордон, не може бути
підставою для позбавлення таких осіб
права на соціальний захист,
проголошеного статтею 46 Конституції
України.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року №22-1, заява про
припинення виплати пенсії у зв'язку з
виїздом за кордон, поновлення виплати
раніше призначеної пенсії, про виплату
частини пенсії на непрацездатних
членів сім'ї особи, яка перебуває на
повному державному утриманні, про
виплату пенсії за довіреністю, термін
дії якої більше одного року, - через
кожний рік дії такої довіреності тощо,
подається пенсіонером (опікуном,
піклувальником) особисто до органу, що
призначає пенсію, за місцем проживання
(реєстрації).

Відповідач зазначав, що позивач не
знаходиться на обліку управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області тому
безпідставно звернулась до нього із
заявою про поновлення виплати пенсії,
яка ним не призначалась та
виплачувалась.

Проте, до виїзду на постійне місце
проживання за кордон пенсія ОСОБА_1
виплачувалась управлінням праці та
соціального захисту населення
Первомайської міської ради.

З 01 березня 2001 року, що не заперечується
відповідачем, функції з призначення та
виплати пенсії були передані до
територіальних управлінь Пенсійного
фонду України. Оскільки до виїзду за
кордон позивач була зареєстрована в
Первомайському районі Миколаївської
області та управлінням праці та
соціального захисту населення
Первомайської міської ради їй було
призначено та виплачувалося пенсійне
забезпечення, вона обґрунтовано
звернулася до управління Пенсійного
фонду України саме цього району міста
Миколаївської області.

Таким чином, суд першої інстанцій
дійшов вірного висновку про те, що
ОСОБА_1, проживаючи в Ізраїлі, як
громадянка України, має такі ж самі
конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
при прийнятті рішення правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про необхідність залишення постанови
суду першої інстанції без змін.

Керуючись: ст. ст. 195, 198, 200, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 24 червня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її підписання та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів з часу отримання
сторонами копії судового рішення

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя:
В.Л. Романішин