Справа № 2а-304/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 876/3583/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Миколаївському районі
Львівської області на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
за заявою державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т. про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
по справі №2а - 304/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області про стягнення виплат «дитині
війни», -

УСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т. звернувся до
Миколаївського районного суду
Львівської області із заявою, в якій
просив змінити спосіб та порядок
виконання судового рішення у справі
№2а - 304/11, шляхом стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області на користь ОСОБА_2 підвищення
до пенсії як дитині війни за період з 23
грудня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за цей
період, у сумі, що становить 1041 гривня 51
коп..

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
заяву державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т. про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
задоволено: змінено спосіб та порядок
виконання рішення у справі №2а - 304/11, а
саме: зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період із 23 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року з урахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум на стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області на користь стягувача
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 23 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року у сумі 1 041 гривня 51 коп..

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України у Миколаївському районі
Львівської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану ухвалу та постановити нове
рішення про відмову в задоволенні
подання.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає що суд першої
інстанції, задовольняючи заяву про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, фактично змінив суть
цього рішення.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(боржник) в судове засідання
представника не направила, а також не
прибули в судове засідання позивач
(стягувач) та державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т., хоча особи, які
беруть участь у справі, були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання. Тому, відповідно до
ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в порядку письмового провадження на
основі наявних доказів.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування норма матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд на підставі п. 2 ч. 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Як убачається з матеріалів справи, у
відділі державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції на примусовому виконанні
перебуває виконавче провадження №263 з
примусового виконання виконавчого
листа №2а - 304/11 виданого 09 вересня 2013
року Миколаївським районним судом
Львівської області, яким зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 23 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум. Виконавчий лист видано на підставі
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, якою скасовано постанову
Миколаївського районного суду
Львівської області від 22 липня 2011 року
і частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2: визнано дії управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області протиправними та зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача підвищення до пенсії
у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, передбачене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період із 23 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Тобто, судове рішення, на підставі
якого видано виконавчий лист, містить
рішення зобов'язального характеру .

Натомість, державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т. фактично просив
змінити не спосіб і порядок виконання
постанови суду, а змінити саме судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення, не
врахував відмінності між вимогою
адміністративного позову, як можливим
видом захисту порушених прав позивача,
та способом виконання судового
рішення, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми
є наявність обставин, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів для реалізації вже
ухваленого ним рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, встановленими раніше. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, у
виняткових випадках може змінити
спосіб та порядок виконання судового
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Як убачається з матеріалів справи, і,
зокрема із листа відповідача (боржника)
від 23 січня 2014 року №331/06 - 14, стягувачу
проведено нарахування суми належної
їй виплати, проте сама виплата не
здійснена через відсутність
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе за певних умов.

Тому у даному випадку відсутні
підстави для зміни способу і порядку
виконання рішення суду першої
інстанції.

Зміст оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб і
порядок виконання постанови суду,
фактично змінив суть цього, що належить
до повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду, з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції не дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України підставами для
скасування ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є, зокрема порушення норм
процесуального права.

Тобто, у даному випадку, внаслідок
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про задоволення заяви
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Гармадій М. Т..

Тому, апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області слід задовольнити: ухвалу суду
першої інстанції слід скасувати, та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції Гармадій
М. Т. - відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 202, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
по справі №2а - 304/11 - а скасувати і
постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції Гармадій
М. Т. про зміну способу та порядку
виконання судового рішення по справі
№2а - 304/11 за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Миколаївському районі
Львівської області про стягнення
виплат «дитині війни» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський