Справа № 2а-8427/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Справа №
25412/12/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача Кожан О.Р.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ДПІ у Франківському м. Львові 27.07.2011
року звернулася в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору УДАІ ГУ МВС
України у Львівській області, в якому
просить стягнути податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 42 490,00 гривень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету
Франківського району м. Львова 42 490,00
гривень податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2011 року скасувати і
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що дії працівника відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області щодо реєстрації транспортного
засобу MERCEDES-BENZ 814 державний номерний
знак НОМЕР_1 були протиправними. Вказує,
що державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто і
документів, що посвідчують їх особу,
однак він ніяких заяв про реєстрацію
транспортного засобу не подавав.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
заперечив та просив залишити її без
задоволення.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників позивача і відповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що
з реєстраційної справи та даних
управління Державтоінспекції ГУМВС
України у Львівській області на ім'я
ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль
MERCEDES-BENZ 814 (державний номерний знак
НОМЕР_1) 1997 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем, становила 42 490,00 грн.

У відповідь на запит ДПА у Львівській
області, Львівський ВРЕР ДАІ надав
інформацію про те, що ОСОБА_3 здійснив
першу реєстрацію транспортного засобу
автомобіля MERCEDES-BENZ 814 (державний
номерний знак НОМЕР_1) 1997 року випуску,
квитанція про сплату податку з
власників ТЗ відсутня.

Спір виник у зв'язку із не сплатою
фізичною особою ОСОБА_3 податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконав обов'язку із сплати податку,
так як сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала бути
сплачена під час первинної реєстрації
не зарахована до місцевого бюджету.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він не відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» перша реєстрація в Україні
- це реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.5 цього ж Закону,
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
технічний огляд.

Згідно з ч.4, 6 статті 5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» фізичні особи - платники
податку зобов'язані пред'являти
органам, що здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами. У
разі відсутності документів про сплату
податку або документів, що дають право
на користування пільгами, перша
реєстрація в Україні, реєстрація,
перереєстрація, зняття з обліку і
технічний огляд транспортних засобів
не провадяться.

Відповідно до ст.6 цього ж Закону сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у ст.3 цього ж Закону. У разі
виявлення юридичних чи фізичних осіб,
які не сплачували податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, вони
зобов'язані сплатити податок не більш
як за три попередні роки. Перерахування
неправильно сплаченого податку
допускається не більш як за три
попередні роки.

У разі приховування (заниження)
об'єктів оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом
(ст.7 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»).

Згідно з абз.1 п.3 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться в числі іншого, з метою
здійснення контролю за дотриманням
законодавства, що визначає порядок
сплати податків і зборів.

Відповідно до п.8 вказаного Порядку
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що обов'язковими
умовами здійснення першої реєстрації
транспортних засобів є особисте
подання до органу ВРЕР заяви про
реєстрацію транспортного засобу,
необхідних документів для вчинення
реєстраційної дії, а також документів
про сплату податку з власників
транспортних засобів або документів,
що дають право на користування
пільгами.

Як видно з матеріалів справи, при
вирішенні даної справи, суд першої
інстанції не врахував, що із заявою до
Львівського ВРЕР УДАІ про проведення
державної реєстрації транспортного
засобу відповідач не звертався і такої
не підписував. Крім того, не подавав
жодних документів, що посвідчують його
особу (паспорт громадянина України чи
будь-які інші документи). Таким чином,
відповідач не вчиняв жодних дій,
пов'язаних з придбанням чи реєстрацією
транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів переконана,
що вказаний вище транспортний засіб
зареєстрований на ОСОБА_3 незаконно,
шляхом обману та зловживання довірою.

З огляду на викладене, відповідач не
виступав платником податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, адже
вказаний транспортний засіб,
реєстрація якого послужила підставою
донарахування йому суми податку з
власників транспортних засобів, в
органах ВРЕР він не реєстрував, а
рішення про його реєстрацію прийняте
Львівським ВРЕР УДАІ без його відома, з
порушенням при цьому встановленого
законом порядку такої реєстрації.

Позивачем під час розгляду
адміністративної справи не наведено
об'єктивних доводів щодо наявності в
діях відповідача ознак протиправності,
як і не доведено правомірності
стягнення з нього суми податку з
власників транспортних засобів, а
відтак, на думку суду апеляційної
інстанції, заявлений позов задоволенню
не підлягає.

Вказаний висновок суду апеляційної
інстанції узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
п.110 рішення від 23 липня 2002 року у справі
«Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління».

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
доводи апеляційної скарги висновки
суду спростовують, а тому така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205
ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року у справі №2а-8427/11 скасувати і
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена
16.12.2014 року.