Справа № 808/6791/14; ДО/808/438/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №ДО/808/438/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року

14 год. 40 хв.

Справа № 808/6791/14

Провадження №ДО/808/438/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Артемівської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Українські продукти» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Артемівської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі іменується – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Українські продукти» (далі іменується – відповідач), в якому позивач просить суд надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 3398 грн. 48 коп., за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на дату розгляду справи у платника податків обліковується податковий борг у розмірі 3398 грн. 48 коп., який на підставі статті 95 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується – ПК України) підлягає погашенню шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Позивач зазначає, що ним вживались всі першочергові заходи для погашення податкового боргу відповідно до вимог ПК України, проте заборгованість залишається не сплаченою.

Ухвалою судді від 16.10.2014 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 02.12.2014, не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника. В даній заяві позивач вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не прибув.

Керуючись приписами статей 122, 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за відсутності представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст і обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв’язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з’ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з’ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Контролюючий орган зазначає, що за платником податків обліковується податковий борг зі сплати орендної плати з юридичних осіб у розмірі 3398 грн. 48 коп. (стаття 286 ПК України), який виник внаслідок несплати податкових зобов’язань, визначених самостійно у декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2014.

У зв’язку з несплатою платником податків сум податкових/грошових зобов’язань (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України) у строки, визначені статтею 287 ПК України, зазначені зобов’язання набули статусу податкового боргу (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Позивачем вживались заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку, відповідно до пунктів 59.1, 59.4 статті 59 ПК України. Так, контролюючим органом виставлена податкова вимога від 31.01.2013 №7 (підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України), яка надіслана на адресу платника податків.

В силу норм пунктів 59.3, 59.5 статті 59, статті 60 ПК України, зазначена податкова вимога на момент розгляду справи по суті є невідкликаною (чинною).

У зв’язку з виникненням у контролюючого органу права податкової застави (пункт 89.1 статті 89 ПК України), останнім оформлено акт опису майна від 06.02.2013 №24/19-011-02 (пункт 89.3 статті 89 ПК України), про що внесено інформацію до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 15.02.2013 (підстава виникнення обтяження: рішення про опис майна у податкову заставу від 01.02.2013; вид обтяження: податкова застава).

За приписами пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

На підтвердження обставин, що підтверджують здійснення заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів з платника податків, позивачем надано суду копію постанови Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2014 про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 3398 грн. 48 коп.

Проте, на вимогу суду, позивачем не надано копію даного судового рішення з відміткою про набрання ним законної сили, що унеможливлює встановлення факту щодо можливого апеляційного оскарження платником податків такого рішення.

Позивачем, на обґрунтування правової позиції, також надані інкасові доручення від 17.09.2014 №3494 та від 22.09.2014 №3546, які повернуті без виконання згідно пунктів 12.7, 12.11 Постанови Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 – відсутність грошових коштів на рахунку платника, зазначеному в інкасовому дорученні (розпорядженні).

Таким чином, посилання податкового органу на ту обставину, що ним виконані вимоги статті 95 ПК України, а саме, вжиті усі заходи щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, судом не приймаються до уваги, оскільки, як свідчать матеріали справи, позивач не дотримався визначеного порядку.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку, що дії по погашенню суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можуть бути проведені лише за чітким дотриманням контролюючим органом послідовності виконання вимог підпункту 95.1, п. 95,2, п. 95.3 ст. 95 ПК України, а саме: право на звернення до суду з вимогою про надання дозволу на погашення усієї суми боргу може бути реалізовано податковим органом за наявності рішення суду про стягнення такого боргу, з відміткою про набрання ним законної сили; та за наявності інкасових доручень (розпоряджень) з відмітками про відсутність коштів на банківських рахунках, які повинні бути спрямовані на усі, без винятку, наявні відкриті рахунки платника податків.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що позивач не дотримався процедури погашення податкового боргу в примусовому порядку, визначеної ПК України, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись статями 2, 7-12, 17, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову – відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні – з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М.Недашківська