Справа № 2-а-911/11
Суддя: Гордійчук В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-911/11
Провадження №2-а/157/89/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року місто
Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:
головуючого - судді Гордійчука В.М.
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Камінь-Каширському районі (далі -
Управління) про визнання дій
відповідача неправомірними,
зобов'язання його нарахувати і
виплатити підвищення до пенсії та
додаткової пенсії в розмірах,
передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,

в с т а н о в и в
:

У поданій до суду через центр
поштового зв'язку 30 грудня 2010 року
позовній заяві позивачка зазначає, що
вона проживає в с. Грудки
Камінь-Каширського району, тобто в зоні
гарантованого добровільного
відселення та є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи третьої
категорії.

У зв'язку з цим, відповідно до ч.1
та ч.2 ст.39, ч.2 ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ (далі Закону
№796-ХІІ), відповідачем їй повинні
виплачуватись підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткова пенсія у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Останнім їй на порушення вимог
зазначених статей Закону згадані
доплати не виплачуються.

Просить суд постановити рішення,
яким визнати дії відповідача внаслідок
яких порушено її право на отримання
підвищення до пенсії та додаткової
пенсії ст.39, 51 Закону неправомірними,
зобов'язати його провести перерахунок
та виплату підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткової пенсії у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком,
як це передбачено згаданими статтями
Закону з 30 червня 2010 року по день
постановлення судом рішення.

Відповідач 28 листопада 2014 року подав до
суду письмове заперечення на позовну
заяву, в якому позов не визнав та
зазначив, що він діяв в межах
повноважень, наданих йому законами
України, підзаконними
нормативно-правовими актами та
здійснював нарахування пенсій із
врахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210. Згідно даної постанови
починаючи з 01 січня 2012 року визначено
щомісячне підвищення до пенсії
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення
у зоні гарантованого добровільного
відселення в розмірі 10.50 грн. та
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, що
відносяться до 3 категорії в розмірі 12%
прожиткового мінімуму.

Тому пенсія призначена і виплачується
згідно чинного законодавства.

Зазначає, що Управління не може бути
належним відповідачем у даній справі,
оскільки не є власником або
розпорядником коштів Державного
бюджету України та не наділено правом
приймати законодавчі акти
загальнодержавного значення.

Просить у задоволенні позову
відмовити, справу розглянути без
участі представника.

Позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

Судом установлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживає в с.
Грудки Камінь-Каширського району, є
непрацюючою пенсіонеркою та
потерпілою від наслідків
Чорнобильської катастрофи третьої
категорії.

Дані обставини стверджено
паспортом, пенсійним посвідченням,
посвідчення громадянки, яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи,
довідками Управління та виконавчого
комітету Камінь-Каширської міської
ради.

Вказаний населений пункт,
відповідно до Переліку населених
пунктів віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №106 від 23 липня 1991
року, розпорядженням Кабінету
Міністрів України №17 від 12 січня 1993
року, віднесено до зон гарантованого
добровільного відселення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.39 Закону, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення підвищуються
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат, а відповідно до його ст.51 особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячно
призначається додаткова пенсія за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказані розміри підвищення до пенсії
та додаткової пенсії зазнали змін, що
відбулись відповідно до п.п.9, п.п.13 п.28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому вказані
статті залишились чинними в первинній
редакції.

Відповідач згідно його довідки,
поданого письмового заперечення та
відмови виплачував позивачці
підвищення до пенсії та додаткову
пенсію в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та від 26 липня 1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що є
значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні позивачці розмірів
підвищення до пенсії застосуванню
підлягають ст.ст.39, 51 Закону, а не
згадані постанови, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28
згаданого Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, в
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Виходячи з наведеного суд
доходить висновку, що відповідач
зобов'язаний здійснити перерахунок
позивачці додаткової пенсії
відповідно до вимог ст. 51 Закону із
застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про прожитковий мінімум» та
ст. 52 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік», ст. 21 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» і цей перерахунок має бути
здійснений в межах передбаченого ст. 99
КАС України шестимісячного строку
звернення до суду за період з 30 червня
2010 року по день винесення ухвали
Камінь-Каширського районного суду про
повернення даного адміністративного
позову позивачці, яка була скасована
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2014 року, тобто по 14 лютого 2011 року із
врахуванням виплачених їй сум.

Що стосується перерахунку
позивачці підвищення до пенсії, то цей
перерахунок має бути здійснений також
за період з 05 липня 2010 року по 05 січня 2011
року відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.39
Закону в розмірі двох мінімальних
заробітних плат із врахуванням ст.53
Закону України «Про державний бюджет
України на 2010 рік», ст. 21 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Дії відповідача щодо невиплати
позивачці підвищення до пенсії та
додаткової пенсій в таких розмірах є
неправомірними.

Оскільки відповідно до підпункту 6
пункту 2.2 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 30 квітня 2002
року №80-2, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.03.2008
року) саме на управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах покладено обов'язок
призначення і виплати пенсії, допомоги
на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства,
тому суд вважає за необхідне
зобов'язати провести перерахунок та
виплату пенсії позивачці саме УПФУ в
Камінь-Каширському районі.

Не мають правового значення і
твердження відповідача про
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом розмірів пенсій
як на причину невиконання державою
взятих на себе зобов'язань, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки
в частині зобов'язання відповідача
нараховувати в майбутньому підвищення
до пенсії та додаткову пенсію
відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону, не
підлягають задоволенню, оскільки
судовому захисту підлягають лише
порушені права, свободи та інтереси
осіб, які вже відбулися чи
відбуваються, а не ті, що можуть бути
допущені в майбутньому. Крім того,
порядок та підстави нарахування пенсії
можуть бути змінені законодавством, а
тому суд не може застосувати такий
спосіб захисту прав на майбутнє.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2
КАС України, ст.ст.39, 51 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Законами
України «Про державний бюджет на 2010
рік», «Про державний бюджет на 2011 рік»,
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Камінь-Каширському
районі Волинської області щодо
невиплати ОСОБА_1, як особі, віднесеній
до категорії 3, непрацюючому
пенсіонеру, яка проживає на території
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров`ю, в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
ст. 39, 51 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 30 червня 2010 року
по 14 лютого 2011 року, неправомірними.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1, як непрацюючому
пенсіонеру, яка проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.39
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 30 червня 2010 року
по 14 лютого 2011 року з врахуванням ст.53
Закону України «Про державний бюджет
України на 2010 рік», ст. 21 Законом
України «Про державний бюджет на 2011
рік» і виплачених сум, та як особі, яка
віднесена до категорії 3 додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком передбаченої ч.2 ст.51 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за вказаний період із врахуванням ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Камінь-Каширський районний суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня
отримання її копії апеляційних скарг,
копії яких одночасно надсилаються
особами, які їх подають, до суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: В. М. Гордійчук