Справа № 2а-1169/09/1370
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/24260/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю «Самбірбудсервіс»на
постановуЛьвівського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013у
справі № 5042/10/9104за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Самбірбудсервіс»доДержавної
податкової інспекції у Самбірському
районі Львівської
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Самбірбудсервіс»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Самбірському
районі Львівської області про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Самбірському
районі Львівської області №/0 від
15.09.2008 та №/1 від 13.11.2008.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18.12.2009 позов
задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013
постанову Львівського окружного
адміністративного суду 18.12.200 у справі
№2а-1169/09/1370 скасовано та прийнято нову,
якою в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Самбірбудсервіс» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, оскільки вважає,
що постанову суду апеляційної
інстанції було прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача не надав.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- відповідачем була проведена планова
виїзна документальна перевірка
позивача за період з 01.04.2005 по 31.03.2008, за
результатами якої було складено акт
від 03.09.2008 №645/23-1/32390153;

- актом перевірки встановлено
порушення позивачем п.5.9 ст.5, п.5.1, пп.5.2.1
п.5.2 ст.5, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого позивачем
занижено податок на прибуток за 2007 на
суму 38 267 грн., за І кв. 2008 на суму 14 070
грн.;

- на підставі акту перевірки та за
результатами адміністративного
оскарження відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення
№/0 від 15.09.2008 та №/1 від
13.11.2008, якими позивачу визначено суму
податкового зобов'язання по податку на
прибуток у розмірі 84 418,60 грн. (з яких: 52
337 грн. - основний платіж та 32 081,60
грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Позиція податкового органу полягає в
тому, що в перерахунку вартості запасів
беруть участь лише ті запаси, витрати
на поліпшення яких включаються до
валових витрат, проте, позивачем при
розрахунку приросту (убутку) запасів
включено лише матеріальну складову,
однак, помилково не включено вартість
субпідрядних робіт, яка відноситься до
валових витрат. Також, відповідач
вважає помилковим невключення
позивачем до валового доходу суми
приросту товару (незавершених робіт),
які були виконані ФОП ОСОБА_1, але не
передані замовнику.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не надав належних доказів на
підтвердження своїх доводів щодо
вчинення позивачем порушень,
встановлених актом перевірки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
погодився з доводами відповідача, що
позивачем помилково не включено до
складу валових доходів приріст товару
(незавершених робіт) за 9-ть місяців 2007
року та вартість субпідрядних робіт
при розрахунку приросту (убутку)
запасів.

Суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
апеляційної інстанції. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2. ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

За змістом п.5.9. ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»)
платник податку веде податковий облік
приросту (убутку) балансової вартості
товарів (крім тих, що підлягають
амортизації, та цінних паперів),
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, напівфабрикатів, малоцінних
предметів (далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Методологічні засади формування
підрядниками у бухгалтерському обліку
інформації про доходи та витрати,
пов'язані з виконанням будівельних
контрактів, та її розкриття у
фінансовій звітності визначено
Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 18 «Будівельні
контракти», затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від
28.04.2001 № 205.

Відповідно до п. 13 названого Положення
до складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з виконанням будівельного
контракту, належать прямі матеріальні
витрати, прямі витрати на оплату праці,
інші прямі витрати (включаючи вартість
виконаних субпідрядниками робіт)
згідно з Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 № 318,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.01.2000 за № 27/4248.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що при розрахунку приросту
(убутку) балансової вартості запасів
вартість незавершеного будівництва
визначається в частині матеріальних
затрат як матеріальної складової
незавершеного будівництва без
врахування вартості послуг
субпідрядника.

Відповідно до пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку
на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку - день їх
видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Таким чином, вартість субпідрядних
робіт (послуг) відноситься до складу
валових витрат платника податку
відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», а вартість запасів
незавершеного виробництва, що придбані
платником податку, відображається у
податковому обліку приросту (убутку)
балансової вартості запасів
відповідно до п.5.9 названого Закону.

За таких обставин суд касаційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність з боку позивача
порушень вимог податкового
законодавства, встановлених актом
перевірки, та, як наслідок, про
наявність підстав для задоволення
позову та скасування оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Зважаючи на вищевикладене, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а помилково скасована
постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Самбірбудсервіс» задовольнити.

2. Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2013 скасувати та залишити в силі
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18.12.2009 у
справі № 2а-1169/09/1370.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний