Справа № 9101/103469/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" січня 2014 р. справа № 2а-13750/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12 жовтня 2011 року у справі №
2а-13750/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області щодо відмови в
постановці на облік для видачі
електровізка та саму відмову у його
безоплатній видачі, протиправними та
зобов'язання відповідача поставити
ОСОБА_1 на облік та забезпечити
виділення електровізка, для
пересування по вулиці. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС є
інвалідом ІІ групи та віднесений до
категорії « 1» осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Посилаючись на п.13 ст.20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
зазначає, що як інвалід другої групи,
хвороба якого пов'язана з катастрофою
на ЧАЕС, має право на безоплатне
забезпечення автомобілем. 30.12.2010 року
ОСОБА_1 отримано листа за № 9877 від
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області, відповідно до
якого з 16.09.2010 року позивача поставили
на загальну чергу для безкоштовного
отримання автомобіля, номер черги - 1977.
Разом з тим, на думку позивача, йому не
надали належної відповіді про
вирішення питання щодо виділення йому
електровізка на його звернення у
грудні 2010 року. Позивач вважає, що
відповідно до п. 41 постанови Кабінету
Міністрів України від 29.11.2006 року № 1652
із наступними змінами відповідач
зобов'язаний видати йому дорожнє
крісло колісне з електроприводом, і для
цього йому не потрібно проходити
додаткове медичне обстеження в
транспортній чи іншій МСЕК, так як
друга група інвалідності йому
встановлена безстроково.

Постановою суду першої інстанції в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач оскаржує судове рішення в
апеляційному порядку. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Апелянт вважає, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За приписами пункту 13 статті 20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" інваліди 2-ї
групи при відсутності медичних
показань мають право на забезпечення
автомобілем за умови, якщо не мають в
особистому користуванні автомобіля та
протягом семи років перед зверненням
не купували нового автомобіля. Взяття
на облік для забезпечення автомобілем
здійснюється на підставі особистого
звернення до управління праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання. Це визначено
вищевказаним законом та постановою
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р.
№999 "Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями".

У відповідності до вищезазначеної
Постанови облік інвалідів та
черговість видачі автомобілів
здійснюється головним управлінням
праці та соціального захисту населення
облдержадміністрації.

Згідно з пунктом 40 постанови Кабінету
Міністрів України від 12.11.2008р. №1015 "Про
внесення змін до постанов Кабінету
Міністрів України від 09.10.2006р. №1404 та
від 29.11.2006р. №1652 інвалід може бути
забезпечений кріслом колісним з
електроприводом за наявності медичних
показань згідно з висновком
медико-соціальної експертизи.

Показання та протипоказання для
забезпечення даним виробом визначено
спільним наказом Міністерства праці
та соціальної політики України та
Міністерства охорони здоров'я України
від 15.07.2002р. №317-300 "Про затвердження
Переліку медичних показань для
отримання особами з обмеженими
функціями руху крісел-колясок та
Переліку медичних показань для
отримання і протипоказань до
управління особами з обмеженими
функціями руху крісел-колясок з
електроприводом".

Згідно довідки обласного центру
медико-соціальної експертизи від
14.12.2010р. зазначено, що питання по
кріслу-колясці з електроприводом
визначено обласною МСЕК в
індивідуальній програмі реабілітації
інваліда 27.09.2010р. Згідно індивідуальної
програми реабілітації медичних
показань для забезпечення позивача
крісло-коляскою електроприводом немає
(розділ II зі змінами), а також у довідці
головного лікаря КУ «Обласний центр
медико-соціальної експертизи» ЗОР
управління охорони здоров'я
Запорізької облдержадміністрації № 400
від 27.07.2011 року (а.с.16-22, 24, 28).

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції, щодо
відсутності правової підстави для
визнання дій відповідача
неправомірними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта
не спростовують висновків суду.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, постанову суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст..197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 жовтня
2011 року у справі № 2а-13750/2011 залишити без
задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 жовтня
2011 року у справі № 2а-13750/2011 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст.254 КАС України та
може бути оскаржені згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна