Справа № 821/3810/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3810/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Войтович І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - відповідач)
про визнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень від 15.04.2013 року
№, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірні податкові повідомлення-рішення
прийнято на підставі акта перевірки
ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у
Херсонській області від 29.03.2013 року
№1975/172/НОМЕР_1 «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого податкового
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.12 р.», в якому встановлено порушення:
п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України №2755 від 02.12.2010 р. у податкових
деклараціях про майновий стан і доходи
за 2011 р. та 2012 р. встановлено завищення
валових витрат на загальну суму 870500,00
грн., в результаті чого встановлено
заниження ФОП ОСОБА_1 податку на доходи
фізичних осіб за 2011 р. та 2012 р. в сумі
143677,54 грн. (2011 р. в сумі 105210,19 грн., у 2012 р.
в сумі 38467,35 грн.). п.п.198.3, п.п.198.2 ст. 198
Кодексу №2755, ч. 1-5 ст. 203, ч.1-2 ст. 215, ч.1 ст.
216, ст.ст. 626, 629, 662, 655, 656 ЦК України, ФОП
ОСОБА_1 неправомірно включено до складу
податкового кредиту податок на додану
вартість в сумі 174100,00 грн., в результаті
чого завищено ПДВ на суму 174100,00 грн.
(січень 2011 р. ПДВ у сумі 600,00 грн., лютий
2011-583,33 грн., березень 2011 р. -633,33 грн.,
квітень 2011 р. - 250,00 грн., червень 2011 - 8000,00
грн., липень 2011 - 20000,00 грн., серпень 2011 р.
-50000,00 грн., вересень 2011 р.-27666,66 грн.,
жовтень 2011 - 2250,00 грн., листопад 2011 р. -
7000,00 грн., грудень2011-9166,67 грн., січень
2012-8500,00 грн., лютий 2012 -1166,67 грн., березень
2012-4200,00 грн., квітень 2012 -10500,00 грн.,
травень 2012 - 9416,67 грн., червень 2012 -4666,67
грн., липень 2012 р. - 9500,00 грн.); пп.49.18.5
п.49.18.п.49.1 ст.49, п.177.5. ст.177 Податкового
кодексу України, а саме несвоєчасне
подання підприємцем податкової
декларації з податку на додану
вартість за березень 2012 р. За
твердженням податкового органу
укладені між позивачем і даним
підприємством правочини містять
ознаки фіктивності, а господарські
операції є безтоварними. Також,
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин із даними контрагентами.
Просить позовні вимоги задовольнити та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 15.04.2013 року №, №.

Представник позивача подав суду заяву
в якій просив розгляд справи провести
в порядку письмового провадження без
його участі. Позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідач прибув у судове засідання,
подав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження. Просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши позовну заяву та
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Судом встановлено, що у період з 11.03.2013
р. по 22.03.2013 р. ДПІ у м. Херсоні проведена
документальна планова виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого податкового
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2012 р.

З вищенаведеного акта вбачається, що
перевіркою встановлено порушення п.177.2,
п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України
№2755 від 02.12.2010 р. у податкових
деклараціях про майновий стан і доходи
за 2011 р. та 2012 р. встановлено завищення
валових витрат на загальну суму 870500,00
грн., в результаті чого встановлено
заниження ФОП ОСОБА_1 податку на доходи
фізичних осіб за 2011 р. та 2012 р. в сумі
143677,54 грн. (2011 р. в сумі 105210,19 грн., у 2012 р.
в сумі 38467,35 грн.).

Також, встановлено порушення п.п.198.3,
п.п.198.2 ст. 198 Кодексу №2755, ч. 1-5 ст. 203, ч.1-2
ст. 215, ч.1 ст. 216, ст.ст. 626, 629, 662, 655, 656 ЦК
України, ФОП ОСОБА_1 неправомірно
включено до складу податкового кредиту
податок на додану вартість в сумі 174100,00
грн., в результаті чого завищено ПДВ на
суму 174100,00 грн. (січень 2011 р. ПДВ у сумі
600,00 грн., лютий 2011-583,33 грн., березень 2011
р. -633,33 грн., квітень 2011 р. - 250,00 грн.,
червень 2011 - 8000,00 грн., липень 2011 - 20000,00
грн., серпень 2011 р. -50000,00 грн., вересень
2011 р.-27666,66 грн., жовтень 2011 - 2250,00 грн.,
листопад 2011 р. - 7000,00 грн., грудень2011-9166,67
грн., січень 2012-8500,00 грн., лютий 2012 -1166,67
грн., березень 2012-4200,00 грн., квітень 2012
-10500,00 грн., травень 2012 - 9416,67 грн., червень
2012 -4666,67 грн., липень 2012 р. - 9500,00 грн.).

Крім цього, встановлено порушення
пп.49.18.5 п.49.18.п.49.1 ст.49, п.177.5. ст.177
Податкового кодексу України, а саме
несвоєчасне подання підприємцем
податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2012 р.

З наведеного акта вбачається, що таких
висновків податковий орган дійшов з
наступних обставин.

Відповідно до баз даних ДПС податкової
звітності, встановлено укладання
цивільно - правових відносин та
проведення безтоварних операцій
(послуг), спрямованих на надання
податкової вигоди для третіх осіб з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту.

Також, в ході проведення перевірки не
підтверджено реальність здійснення
господарських взаємовідносин між ТОВ
«Стар - Найт», ТОВ «Лана - Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн», ПП «Тайс - Ойл» та ФОП
ОСОБА_1, а також, не встановлено факт
надання послуг ТОВ «Стар - Найт», ТОВ
«Лана Торг», ТОВ «Салон - Юкрейн» та ПП
«Тайс - Ойл» до ФОП ОСОБА_1

В ході перевірки не підтверджено
наявність поставок товарів (послуг) від
постачальника ТОВ «Стар - Найт», ТОВ
«Лана Торг», ТОВ «Салон - Юкрейн» та ПП
«Тайс - Ойл» до ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

Усі операції по ланцюгу з придбання
послуг від ТОВ «Стар - Найт», ТОВ «Лана
Торг», ТОВ «Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс -
Ойл» не спричиняють реального настання
правових наслідків до
«вигодонабувача».

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Податковим органом встановлено, що
основні виробничі фонди, складські
приміщення, наявності автомобільного
чи іншого транспорту, а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово - господарської
діяльності на підприємстві відсутні.
Відповідно до податкової звітності у
ТОВ «Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл»
відсутні складські приміщення,
виробничі потужності для здійснення
будь - якого виду діяльності,
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру. (т.1, а.с.
23).

Відповідно податкової звітності ФОП
ОСОБА_1 у перевіряємому періоді по ТОВ
«Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл» до
складу валових витрат у податкових
деклараціях про майновий стан і доходи
за 2011 р. та 2012 р. не відповідають
фактичній сумі отриманого у цьому
періоді валового доходу в будь - якій
формі та не підтвердженні
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Враховуючи вищевикладене,
господарські взаємовідносини між ТОВ
«Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл» та
позивачем за період з 01.01.2011 р. по 31.12.12 р.
не спричиняють реального настання
правових наслідків.

На підставі Акта перевірки позивача
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 15.04.2013
року, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в сумі 338138, 34 грн., в тому числі
за основним платежем в сумі 174100, 00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 41008, 34 грн. (т.1, а.с. 13 ).

Також, прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 15.04.2013
року, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
сумі 179766, 94 грн., в тому числі за
основним платежем в сумі 143677, 54 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 36089, 40 грн. (т.2, а.с. 12 ).

Не погоджуючись із прийнятими
відповідачем податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Як зазначалось судом, рішення про
визначення позивачу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування
прийняте податковим органом у зв'язку з
формуванням податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ «Стар -
Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ «Салон -
Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл», які
податковий орган вважає не реальними.
Крім того, податковий орган вказує на
те, що господарські операції з ТОВ
«Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл» не
спричиняють реального настання
правових наслідків та є безтоварними.

Суд вважає, що установленим обставинам
справи належить надавати оцінку з
урахуванням усіх доказів у справі в їх
сукупності.

Суд ураховує, що наявність укладеного
між учасниками господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

Надаючи оцінку наявним у справі
доказам суд виходить з того, що
документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції. При
цьому наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Водночас
наявність формально складених, але
недостовірних первинних документів,
відповідність яких фактичним
обставинам спростована належними
доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

При цьому суд вважає, що в податкових
відносинах не може застосуватися
стаття 204 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Натомість відповідні відносини у сфері
оподаткування регулюються підпунктом
4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового
кодексу України. Указана норма
встановлює презумпцію правомірності
рішень платника податку в тому, що в
разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
та/або податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми, відповідні витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України, саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Установлення факту недійсності, в тому
числі нікчемності цивільно-правового
правочину, який опосередковує
відповідну господарську операцію, не є
необхідною умовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань платнику податків у разі,
якщо буде встановлено відсутність
реального вчинення цієї господарської
операції або відсутність зв'язку між
такою операцією та господарською
діяльністю платника податків.

Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Суд бере до уваги, що обов'язковість
установлення умислу поширюється лише
на визнання недійсними правочинів,
вчинених із метою, що суперечить
інтересам держави та суспільства
(частина третя статті 228 Цивільного
кодексу України). Проте встановлення
факту нереальності вчинення
господарської операції не потребує
з'ясування змісту умислу учасників
такої операції. Відсутність реально
вчиненої господарської операції та, як
наслідок, юридична дефектність
відповідних первинних документів, за
змістом пункту 44.1 Податкового кодексу
України не дозволяє формувати дані
податкового обліку незалежно від
спрямованості умислу платників
податку-учасників відповідної
операції.

Однак, вирішення цієї справи залежить
від доведеності суду факту реальності
господарської операції, за результатом
здійснення якої податковим органом
прийняті податкові
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що 12.03.2009 р. ФОП
ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим
комітетом Херсонської міської ради,
номер запису в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців 0029921.

Перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні з
13.03.2009 р. №61888, що підтверджується
довідкою про взяття на облік платника
податків від 13.03.2009 р. №308.

Відповідно до Довідки Головного
управління статистики у Херсонській
області №1277 від 08.02.2012 р. види
діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД - 2010: інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту; вантажний автомобільний
транспорт; неспеціалізована оптова
торгівля; інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах; інші види страхування, крім
страхування життя; технічні
випробування та дослідження.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 01.06.2011 р. укладено договір №7 (т.1,
а.с.169). Предметом даного договору
відповідно до п. 1 є: замовник (ПП
«Судосервіс») доручає, а виконавець
(ФОП ОСОБА_1) приймає на себе виконання
слідуючих робіт: організація робіт по
зачистці барж, теплоходів, причалів і
штивкі вантажів; організація робіт по
наданню послуг по стивидорному
обслуговуванню; організація робіт по
інформаційному забезпеченню та подачі
ж/д вагонів на термінал; організація
роботи плав крана з перевантаження
зерна; організація робіт по
сюрвейерським замірам вантажу;
організація робіт по оформленню і
підготовці документації по обробленню
ж/д вагонів; організація робіт по
наданню комплексу послуг, що
стосуються залізничних перевезень;
організація робіт по наданню
бухгалтерських, юридичних,
інформаційних та консультаційних
послуг. Пунктом 2 даного договору
передбачено. Що замовник
зобов'язується забезпечити відповідні
умови для виконання робіт. Виконавець
зобов'язується в належній якості та в
строк виконати роботи відповідно до
п.1.1 договору.

Також, 01.06.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
«Транссервіс Групп Лтд» укладено
договір №9, предметом даного договору
є: інформаційне забезпечення і подача
автомобільного та залізничного
транспорту із зерновими вантажами;
оформлення документів по прибуттю
транспорту; послуги з оформлення
документів.

Суд зазначає, що на виконання умов
зазначених договорів ФОП ОСОБА_1
укладено наступні договори:

- Договір №111031 від 31.10.2011 р. з ПП
«Салон - Юкрейн» (виконавець). Предметом
даного договору є те, що замовник (ФОП
ОСОБА_1) доручає, а виконавець
зобов'язується забезпечити відповідні
умови для виконання робіт; виконавець
зобов'язується в належній якості та в
строк виконати бухгалтерські,
юридичні, інформаційні та
консультаційні послуги, а також,
послуги, пов'язані із зачисткою барж,
теплоходів і причалів.

- Договір №120323 від 23.03.2012 р. з ПП
«Тайс - Ойл» (виконавець). Відповідно до
умов даного договору замовник (ФОП
ОСОБА_1) зобов'язується забезпечити
відповідні умови для виконання робіт;
Виконавець зобов'язується в належному
вигляді та в строк виконати
бухгалтерські, юридичні, інформаційні
та консультаційні послуги, а також,
послуги, пов'язані із штивкою вантажів,
зачисткою барж, теплоходів і причалів.

- Договір №100805 від 05.08.2010 р. з ТОВ
«Стар - Найт» (виконавець). Відповідно
до умов даного договору замовник (ФОП
ОСОБА_1) зобов'язується забезпечити
відповідні умови для виконання робіт;
Виконавець зобов'язується в належній
якості та в строк виконати
бухгалтерські, юридичні, інформаційні
та консультаційні послуги.

- Договір №1 від 01.04.2011 р. з ТОВ
«Лана - Торг» (виконавець). Відповідно
до умов даного договору замовник (ФОП
ОСОБА_1) доручає Виконавець приймає на
себе виконання наступних робіт:
бухгалтерські, юридичні, інформаційні
та консультаційні послуги, а також
послуги, пов'язані із зачисткою барж,
теплоходів і причалів.

Як вбачається з досліджених судом
Довідок з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
основними видами економічної
діяльності юридичних осіб є:

- ПП «Салон-Юкрейн»: оптова
торгівля іншими продуктами харчування,
у тому числі рибою, ракоподібними та
молюсками; оптова торгівля твердим,
рідким, газоподібним паливом і
подібними продуктами; оптова торгівля
деревиною, будівельними матеріалами
та санітарно - технічними обладнанням;
складське господарство;
консультування з питань
інформатизації; інша діяльність у
сфері інформаційних технологій і
комп'ютерних систем (основний).

- ТОВ «Стар - Найт»: нотаріальна та
інша юридична діяльність; будівництво
будівель; дослідження кон'юнктури
ринку та виявлення суспільної думки;
рекламна діяльність; інші види оптової
торгівлі (основний).

- ТОВ «Лана - Торг»: роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах з перевагою продовольчого
асортименту; роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту;
оптова торгівля іншими продуктами
харчування (основний); інші види
оптової торгівлі; надання інших
комерційних послуг.

- ПП «Тайс - Ойл»: діяльність
посередників у торгівлі паливом,
рудами, металами та промисловими
хімічними речовинами; оптова торгівля
зерном, необробленим тютюном, насінням
і кормами для тварин; неспеціалізована
оптова торгівля; вантажний
автомобільний транспорт; складське
господарство; консультування з питань
інформатизації(основний).

Суд зазначає, що відповідно до
перелічених видів економічної
діяльності ( ТОВ «Стар - Найт», ТОВ «Лана
Торг», ТОВ «Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс -
Ойл»), контрагенти позивача не можуть
надавати послуги зазначені в договорах
№111031 від 31.10.2011 р., №120323 від 23.03.2012 р.,
№100805 від 05.08.2010 р., №1 від 01.04.2011 р.

Крім того позивачем надано не повний
об'єм первинних документів на
підтвердження здійснення
господарських операцій з
контрагентами.

Також, суд зазначає, що представником
позивача 10 листопада 2014 року було
подано суду клопотання про зупинення
провадження у справі для надання
додаткових доказів. Але, в судове
засідання 08.12.2014 р. представником
позивача були надані лише копії
Довідок з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
щодо контрагентів позивача. Також, в
судовому засіданні представником
позивача було заявлено клопотання про
відкладення розгляду справи для
виклику свідків.

Суд звертає увагу, що в судове
засідання 10.12.2014 р. представником
позивача не було забезпечено явку
заявлених свідків.

Суд зазначає, що показання свідків,
щодо реальності здійснення
господарських операцій не є
беззаперечними доказами та не можуть
бути однозначним підтвердженням факту
здійснення господарських операцій.

Позивачем не надано суду доказів
здійснення господарських відносин у
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. а саме
відсутні первинні документи на
підтвердження виконання договорів з
ТОВ «Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл»), про
надання інформаційно - консультаційних
послуг, зокрема, податкові накладні,
видаткові накладні та акти виконаних
робіт, а також не надано зазначений
договір.

Таким чином, суд вважає, що у ТОВ «Стар -
Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ «Салон -
Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл», були
відсутні технічні можливості та
трудові ресурси для здійснення
господарської операції з позивачем.

З огляду на викладене, суд вважає
підтвердженим висновок податкового
органу про те, що фактичного здійснення
господарської операції не могло
відбутися, відтак відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Таким чином, збільшення відповідачем
податкових зобов'язань є правомірним і
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відносно твердження позивача щодо
наявності у підприємства видаткових і
податкових накладних, які є підставою
для формування податкового кредиту,
слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ);
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця;
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг і потребою
використання в господарській
діяльності; документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
видаткової і податкової накладної (має
усі обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених
елементів, навіть за наявності певних
первинних документів, виключає
можливість формування платником
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Згідно із пунктом 167.1 статті 167
Податкового кодексу України, ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм пункту 164.6
статті 164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового
кодексу України, встановлено, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України, передбачено, що
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України визначено,
що витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Для фізичної особи - підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг) (п.
177.3 ст. 177 Податкового кодексу України).

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України).

Суд враховує, що витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Згідно ч.2 ст.
3 Закону України від 16.07.99 р. № 996-ХІУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" на дані
бухгалтерського обліку базується
фінансова, податкова, статистична та
інша звітність. Таким чином первинні
документи по відображенню господарчих
операцій є основою для податкового
обліку.

Оцінюючи докази у їх
взаємозв'язку, а також зважаючи на
викладені обставини відсутності
дійсного економічного змісту в
договорах, укладених між позивачем і
ТОВ «Стар - Найт», ТОВ «Лана Торг», ТОВ
«Салон - Юкрейн» та ПП «Тайс - Ойл»), суд
дійшов висновку, що внаслідок
укладення даних договорів позивач
отримав очевидну податкову вигоду.

У зв'язку з наведеним суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є необґрунтованими і
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства України, не
можуть бути підставами для скасування
податкового повідомлення-рішення, а
тому задоволенню не підлягають.

Законом України від 19.09.2013 року 590-VІІ
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України щодо сплати судового
збору, зокрема і до Закону України "Про
судовий збір". Під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Оскільки, позивачем при подачі
позовної заяви сплачено 400, 00 грн.
судового збору, а спір вирішено на
користь суб'єкта владних повноважень, і
доказів понесення ним інших витрат
пов'язаних з розглядом справи суду не
надано, то з позивача підлягає
стягненню решта суми судового збору 4472,
00 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) в
дохід Державного бюджету України
судовий збір в сумі 4472, 00 грн. (Чотири
тисячі чотириста сімдесят дві гривні 00
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Войтович І.І.

кат. 8.3.3