Справа № 817/2424/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"18" грудня 2014 р.
Справа № 817/2424/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представника позивача Сагат
Б.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Рівненської митниці Державної
фіскальної служби України на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "29" жовтня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "АК
ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" до Рівненської
митниці Державної фіскальної служби
України про визнання протиправним
та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2014
року задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "АК
ІНТЕРТРЕЙД ГРУП".

Визнано протиправним та скасовано
рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №204050001/2014/000025/1 від
15.07.2014 року.

Присуджено на користь позивача із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

В апеляційній скарзі Рівненська
митниця Державної фіскальної служби,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову - про відмову в
задоволенні позову. Зокрема, апелянт
посилається на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідно до ст.55 КАС України, судом
апеляційної інстанції замінено
відповідача - Рівненську митницю
Міністерства доходів і зборів України
на Рівненську митницю Державної
фіскальної служби України.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обгрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
01.03.2013 року між "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
(Покупець) укладено
зовнішньоекономічний контракт
№ARB-01/03/13, предметом якого стала
поставка товарів, серед яких, чай
чорний та зелений ваговий (а.с. 28-35).

На виконання умов даного контракту
позивачем імпортовано партію товарів,
а саме:

- чорний ферметований неароматизований
та ароматизований чай торгової марки
"EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г
нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 та 48
пачок у ящику, загальною вагою нетто
3722,71 кг, митну вартість якого визначено
на рівні 16619,11 дол. США, що складає 194340,78
грн. (надалі - товар №1);

- зелений ферметований
неароматизований та ароматизований
чай торгової марки "EDEMS" у подвійних
фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки
по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною
вагою нетто 789,60 кг, митну вартість
якого визначено на рівні 2876,40 дол. США,
що складає 33636,09 грн. (надалі - товар №2),
який заявлено до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606 (а.с. 17-19, 79-80).

За результатами проведення
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом Рівненською
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від 15.07.2014 року №204050001/2014/000025/1,
яким митну вартість імпортованого
позивачем товару №1 визначено на рівні
18501,86 дол. США, що складає 216357,30 грн.,
товару №2 - на рівні 3268,94 дол. США, що
складає 38226,37 грн. (а.с. 12-16).

В основу прийняття оспорюваного
рішення покладено висновки про
невизнання відповідачем заявленої
позивачем митної вартості товарів у
зв'язку із наявністю розбіжностей в
поданих документах та неподанням
додаткових документів, які
витребовувались органом доходів і
зборів, відсутністю у додаткового
поданих документах достатніх
підтверджень числових значень
заявленої митної вартості.

Суд першої інстанції, перевіряючи
спірне рішення на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
дійшов висновків, що його прийнято
протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 49 Митного
кодексу України встановлено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу
України встановлено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом, або скориговану за
результатами контролю, здійсненого
митним органом; 2) подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);ь4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо
митний орган має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України, довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам,
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 57 Митного
кодексу України встановлено, що Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

З огляду на викладене, є вірними
висновки суду першої інстанції про те,
що саме митниця має повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності визначення
митної вартості товару, однак, такі
повноваження мають бути реалізовані
лише за наявності обґрунтованих
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Разом з тим, з урахуванням положень
частини 3 статті 318 Митного кодексу
України, яка встановлює, що митний
контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, реалізація
зазначених повноважень повинна
відбуватись із обмеженим втручанням у
процедуру самостійного визначення
декларантом митної вартості
імпортованих товарів, котрому повинна
передувати наявність в органу доходів
і зборів обґрунтованих сумнiвiв у
правильності визначення заявленої
митної вартості товарів.

Як вбачається з оспорюваного рішення,
однією з причин, через які відповідач
не визнав заявлену позивачем митну
вартість імпортованих товарів, стало
те, що сума платіжного доручення від
23.06.2014 року №7 містить посилання лише на
контракт від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13 без
прив'язки до партії товару, сума згідно
платіжного доручення від 23.06.2014 року №7
значно перевищує суму інвойсу від
26.05.2014 року №ЕМР/264/2014, додатково надані
декларантом документи, зокрема, заяви
про купівлю іноземної валюти від 23.06.2014
року №13, №14, не дають можливості
провести перевірку числового значення
заявленої митної вартості товарів (а.с.
14).

Проте, як встановлено судом першої
інстанції, такі висновки є
безпідставними, оскільки згідно умов
контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13,
вартість кожної партії товару, його
ціна, найменування та кількість
вказуються в інвойсах (пункт 2.6),
продавець виставляє покупцю інвойс на
кожну партію товару (пункт 6.1), 100%
вартості товару оплачується покупцем
шляхом здійснення переказу на рахунок
продавця до приходу товару в порт
Іллічівськ/Одеса (пункт 6.2), умови та
строки оплати кожної окремої партії
товару можуть встановлюватися
сторонами у додаткових угодах до
контракту (пункт 6.3).

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується представником
відповідача, що при митному оформленні
товарів Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
було надано Рівненській митниці
Міндоходів: інвойс від 26.05.2014 року
№ЕМР/264/2014 на суму 19495,51 дол. США; заяви
про купівлю іноземної валюти від 23.06.2014
року №13 на суму 51916,51 дол. США, №14 на
суму 5709,99 дол. США; платіжне доручення в
іноземній валюті від 23.06.2014 року №7 на
суму 57626,50 дол. США (а.с. 23-26).

При дослідженні судом першої інстанції
позицій щодо найменування, кількості
та ціни товарів, вказаних в інвойсі від
26.05.2014 року №ЕМР/264/2014, вони збігається з
тими, що заявлені позивачем до митного
оформлення на підставі митної
декларації від 14.07.2014 року №204050001/2014/010606
(значення граф №42 по товару №1 та
товару №2).

Так само, у заяві про купівлю іноземної
валюти від 23.06.2014 року №13 вказано, що
підставою для купівлі є здійснення
попередньої оплати за товар згідно
контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13,
інвойсу від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014.

При цьому, загальна сума валюти,
купленої по даній заяві, складає 51916,51
дол. США, що більше за суму, зазначену в
інвойсі від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014,
проте, у даній заяві також вказано, що
валюта купується для здійснення
попередньої оплати за товар згідно
контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13,
інвойсу від 08.06.2014 року №ЕМР/283/2014.

В свою чергу, в платіжному дорученні в
іноземній валюті від 23.06.2014 року №7
вказано призначення платежу - оплата за
товари по контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13 у сумі 5709,99 дол. США, попередня
оплата за товари по контракту від 01.03.2013
року №ARB-01/03/13 у сумі 51916,51 дол. США.

Отже, є вірними висновки суду першої
інстанції про те, що з наданих
позивачем органу доходів і зборів
документів можливо прослідкувати
фактичне здійснення ним попередньої
оплати конкретної партії товарів,
імпортованої згідно контракту від
01.03.2013 року №ARB-01/03/13, визначеної у
інвойсі від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014 та
заявленої до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606.

Так само, спростовано при розгляді
справи і доводи відповідача про те, що
у проформі-інвойсі від 07.03.2014 року
№0116/2014 наявні відомості щодо числових
значень фрахту і страховки товарів,
проте, відсутні відомості щодо
числових значень вартості
перевантаження товарів у порту
Сінгапура, зазначені відомості також
відсутні у наданій декларантом митній
декларації країни відправлення від
26.05.2014 року №Е32727, що не надає
можливості визнати заявлену митну
вартість (а.с. 14).

Як встановлено судом першої інстанції,
за умовами контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13, ціни на товар визначаються із
урахуванням його поставки на умовах CIF
(Іллічівськ/Одеса), Інкотермс 2010 (пункт
2.1), ціни на товар включають в себе
оплату вартості перевантаження товару
на основний транспорт та оплату за
фрахт і страхування вантажу до порту
Іллічівськ/Одеса (пункт 2.4), усі витрати,
понесені на доставку товару до місця
призначення, оплачуються продавцем
(пункт 2.5), доставкою товару вважається
його прибуття в порт Іллічівськ/Одеса
(пункт 3.1).

Дослідженими судом першої інстанції
доказами підтверджується, що при
митному оформленні товарів
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
було надано Рівненській митниці
Міндоходів: проформу-інвойс від 07.03.2014
року №0116/2014; коносамент від 26.05.2014 року
№CMBODS/14/017166; сертифікат якості та
кількості від 06.06.2014 року №F535001/AGR/2014/02823;
митну декларацію країни відправлення
від 26.05.2014 року №Е32727 (а.с. 21-22, 27, 38-43).

Відповідно до правил Інкотермс 2010,
термін "Cost Insurance and Freight" (CIF) "Вартість,
страхування, фрахт" означає, що
продавець зобов'язаний сплатити
витрати і фрахт, необхідні для доставки
товару в зазначений порт призначення, а
також повинен забезпечити морське
страхування від ризику загибелі або
пошкодження товару під час
перевезення, продавець укладає договір
страхування і виплачує страховику
страхову премію. Ризик втрати чи
ушкодження товару, як і будь-які
додаткові витрати, що виникають після
відвантаження товару, переходять із
продавця на покупця. При цьому, хоча
фрахт оплачується продавцем, по суті,
він оплачується покупцем, оскільки
витрати на фрахт, зазвичай, включаються
продавцем в загальну ціну товару

Судом досліджено, що до
проформи-інвойсу від 07.03.2014 року №0116/2014
включено вартість фрахту у сумі 2030,00
дол. США і страховки товарів у сумі 51,27
дол. США.

У коносаменті від 26.05.2014 року №CMBODS/14/017166
містяться відомості про те, що фрахт
товару попередньо оплачений продавцем.

Окрім того, у коносаменті від 26.05.2014
року №CMBODS/14/017166, сертифікаті якості та
кількості від 06.06.2014 року №F535001/AGR/2014/02823
та митній декларації країни
відправлення від 26.05.2014 року №Е32727
вказано, що опломбований контейнер з
товаром слідував зі Шрі-Ланки до
України на судні "PONA", заходячи в порт
Сінгапуру, проте, без перевантаження на
інше судно у цьому порту.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
надані позивачем органу доходів і
зборів документи свідчать, що
перевезення (фрахт) товару, заявленого
до митного оформлення на підставі
митної декларації від 14.07.2014 року
№204050001/2014/010606, здійснювалося із
дотриманням умов контракту від 01.03.2013
року №ARB-01/03/13, твердження про
перевантаження цього товару у порту
Сінгапура є передчасними та
необґрунтованими.

Також, правомірно не прийнято до уваги
судом першої інстанції і посилання
відповідача в оспорюваному рішенні на
відсутність в інвойсі від 26.05.2014 року
№ЕМР/264/2014 посилання на проформу-інвойс
від 07.03.2014 року №0116/2014 (а.с. 14) , є однією з
причин, через які відповідач не визнав
заявлену позивачем митну вартість
імпортованих товарів

Судом першої інстанції слушно звернуто
увагу на те, що в міжнародній
комерційній практиці під
проформою-інвойсом розуміється
попередній рахунок, який надається
продавцем для покупця та містить
відомості щодо найменування, кількості
та ціни товарів. Проформа-інвойс не
відноситься до типових форм
документів, які затверджуються
Державним комітетом статистики
України, застосування її нормативно -
правовими актами не передбачено.

Проте, за умовами контракту від 01.03.2013
року №ARB-01/03/13, серед документів, які
передаються продавцем для покупця
після відвантаження товарів,
згадується лише оригінал комерційного
інвойсу, а не його проформа (пункт 7.1).
При цьому, судом досліджено, що
найменування, кількість та ціна
товарів, вказаних в інвойсі від 26.05.2014
року №ЕМР/264/2014 збігається з тими, що
вказані у проформі-інвойсі від 07.03.2014
року №0116/2014, а тому зауваження органу
доходів і зборів щодо змісту
проформи-інвойсу від 07.03.2014 року №0116/2014
не мають визначального значення для
перевірки правильності визначення
позивачем митної вартості товару,
заявленого до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606.

З огляду на викладене, є вірними
висновки суду першої інстанції, що
надані позивачем для органу доходів і
зборів під час митного оформлення
товарів документи не містили жодних
розбіжностей, а також, містили усі
необхідні відомості, які підтверджують
числові значення складових заявленої
митної вартості товарів, визначеної
декларантом за основним методом - за
ціною договору, із дотриманням вимог
Митного кодексу України.

Під час розгляду вказаної
адміністративної справи відповідачем
не доведено, а судом не встановлено
обставин, які б свідчили про існування
в органу доходів і зборів достатніх
підстав для виникнення обґрунтованих
сумнівів щодо правильності визначення
позивачем числового значення митної
вартості імпортованого товару. Не
надано таких доказів і при розгляді
справи судом апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
вимога Рівненської митниці Міндоходів
від 14.07.2014 року про надання додаткових
документів: каталогів, специфікацій,
прейскурантів (прайс-листів) виробника
товару; банківських платіжних
документів щодо здійснення оплати за
товар згідно інвойса від 26.05.2014 року
№ЕМР/264/2014; інформації біржових
організацій (чайних аукціонів) про
вартість товарів або сировини; виписок
з бухгалтерської документації, в тому
числі, банківських платіжних
документів щодо здійснення оплати
іноземним контрагентом за придбані у
третьої сторони оцінювані товари, є
безпідставною (а.с. 15, 83).

Обгрунтовано не прийнято до уваги
судом першої інстанції посилання в
оспорюваному рішенні на те, що на
момент його прийняття, у відповідача
була наявна інформація, яка призвела до
виникнення у нього сумнівів щодо
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів імпортованих
на підставі митної декларації від
14.07.2014 року №204050001/2014/010606 та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, зокрема: відомості
щодо світових цін на чай, що має
походження з Шрі-Ланки, на чайному
аукціоні в Коломбо (Шрі-Ланка),
опубліковані у періодичному виданні ДП
"Держзовнішінформ" "Огляд цін
українського та світового товарних
ринків", №4 (210) ст. 41, №5 (211) ст. 29, №6 (212) 2014
ст. 31; інформація щодо обсягів експорту
та цін на чай, розміщена на офіційному
сайті Shri Lanka Tea Board (www.pureceylontea.com);
відомості щодо рівнів цін, заявлених
декларантами та визнаних органами
доходів і зборів при митному
оформленні подібних товарів та товарів
схожих за комерційною назвою,
виробником та країною походження, в
тому числі, імпортованих по митних
деклараціях від 16.04.2014 року
№807100000/2014/15227, від 26.04.2014 року
№204050001/2014/006198, від 09.07.2014 року
№10270001/2014/212438 (а.с. 47, 136-137).

Водночас, в оспорюваному рішенні
відповідачем вказано про те, що митна
вартість імпортованих позивачем на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/ 010606 товарів визначена
із застосуванням резервного методу - на
основі раніше визначеної митної
вартості товарів, імпортованих тим
самим суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності на виконання умов того ж
контракту, який було заявлено до
митного оформлення на підставі митної
декларації від 26.04.2014 року
№204050001/2014/006198.

Судом досліджено, що митну декларацію
від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
подано після того як Рівненською
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості від
25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1, яким
відкориговано митну вартість товарів,
заявлену Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" у
митній декларації від 25.04.2014 року
№20400003/2014/000019/1.

Проте, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
24.07.2014 року по справі №817/1876/14, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.09.2014 року,
рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198
визнано протиправним та скасовано (а.с.
94-105, 114-122), а тому визначення
відповідачем митної вартості товару,
імпортованого позивачем на підставі
митної декларації від 14.07.2014 року
№204050001/2014/010606, на основі митної
вартості, визначеної у рішенні про
коригування митної вартості від 26.04.2014
року №204050001/2014/006198, є незаконним.

За наведених обставин, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці
Державної фіскальної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "29" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою
відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП"
пров. Робітничий,5,м.Рівне,33009

3- відповідачу Рівненська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

- ,