Справа № 2а-7604/12/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
УХВАЛА

про стягнення середнього заробітку
за час затримки

виконання рішення суду

16 грудня 2014 року
2а-7604/12/1370

Львівський окружний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого - судді
Костецького Н.В.

суддів: Кухар Н.А., Карп'як О.О.

за участю секретаря судового засідання
Приймак С.І.

представника заявника
ОСОБА_1

представника відповідачів
Водолазького І.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_3 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду у справі
№2а-7604/12/1370 за позовом ОСОБА_3 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці Міндоходів про
скасування наказу, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Львівського окружного
адміністративного суду надійшла заява
ОСОБА_3 про виплату середнього
заробітку (вимушеного прогулу) за час
затримки виконання рішення
Львівського окружного
адміністративного суду від 07.12.2011 року
у справі №2а-7604/12/1370.

В обґрунтування заяви, з врахуванням
заяви від 08.12.2014 року, ОСОБА_3 зазначає
про те, що постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 07
грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року, задоволено позов ОСОБА_3 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці. Згідно рішення
суду визнано протиправним та скасовано
наказ ДМС України № 1562-к від 27.07.2012 року
стосовно звільнення ОСОБА_3, поновлено
його на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення №3 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці,
стягнуто середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу у розмірі 4
931,28 грн. Відповідачі добровільно не
виконували рішення суду. Позивач
зазначає, що 20.06.2014 року був
ознайомленний з наказом ДМС України
№1013-к від 12.06.2013 року, яким був
поновленний на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Мостиська» Львівська
митниця з 31.07.2012 року. Вважає, що
порушені його права повинні бути
відновлені у передбачений ст.. 236 КЗпП
спосіб - шляхом стягнення на його
користь середнього заробітку за час
затримки виконання судового рішення з
08.12.2012 року по 19.06.2014 року.

У судовому засіданні представник
заявника вимоги викладені в заяві, з
врахуванням заяви від 08.12.2014 року,
підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому
засіданні проти заявлених вимог
заперечив, з підстав зазначених у
письмових запереченнях, просив
відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
заявника, представника Львівської
митниці Міндоходів та ДМС України, суд
встановив наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є згідно ч.1 ст.2 КАС України
є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Юрисдикція адміністративних
судів відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС
України поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України повинні
відповідати їй.

Норми Конституції України є
нормами прямої дії. Звернення до суду
для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно ст.255
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Умисне невиконання службовою особою
вироку, рішення, ухвали, постанови суду,
що набрали законної сили, або
перешкоджання їх виконанню, являється
ознакою складу злочину передбаченого
ст.382 Кримінального кодексу України як
невиконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, відповідно до ч.2 ст.257
КАС України є підставою для його
виконання.

За кожним судовим рішенням, яке
набрало законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, відповідно
до ч.1 ст. 258 КАС України видається один
виконавчий лист.

Судом встановлено, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 07.12.2012 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці про скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - задоволено
повністю. Визнано протиправним і
скасовано наказ Державної митної
служби України «По особовому складу
Львівської митниці» від 27.07.2012 року №
1562-к в частині припинення перебування
на державній службі в митних органах
ОСОБА_3, старшого інспектора відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці.
Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці. Стягнено з
Львівської митниці на користь ОСОБА_3
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 30.07.2012 року по 07.12.2012 року в
сумі 4 931 (чотири тисячі дев'ятсот
тридцять одну) грн. 28 коп. Постанову
суду в частині поновлення ОСОБА_3 на
посаді старшого інспектора відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Мостиська»Львівської митниці та
стягнення заробітної плати за один
місяць в сумі 2 556 (дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят шість) грн. 21 коп. звернено до
негайного виконання.

На підставі постанови від 07.12.2012 року у
справі №2а-7604/12/1370, 07.12.2012 року
Львівським окружним адміністративним
судом видано виконавчий лист
№2а-7604/2012року, згідно якого
постановлено стягнути з Львівської
митниці на користь ОСОБА_3 заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 30.07.2012
року по 07.12.2012 року в сумі 4 931 (чотири
тисячі дев'ятсот тридцять одну) грн. 28
коп. Постанову суду в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в сумі 2
556 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят шість)
грн. 21 коп. звернути до негайного
виконання.

Наказом Державної митної служби
України №1013-к, на виконання допущеної
до негайного виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду, яким позивача
поновлено на раніше займаній посаді з
31.07.2012 року, видано лише 12.06.2013 року. З
вказаним наказом ОСОБА_3 ознайомлено
лише 20.06.2014 року. Доказів надіслання
ОСОБА_3 чи його ознайомлення раніше з
вказаним наказом відповідачами не
представлено.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Закріплений у ст. 8 КАС України
принцип Верховенства права суд
застосовує з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав
людини, яка відповідно до вимог ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права в Україні.

Неможливість особою домогтися
виконання судового рішення, винесеного
на її користь, становить втручання у
право на мирне володіння майном, що
викладене у першому реченні пункту
першого статті 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року (справа «Жовнер проти
України»). Суд відзначив, що право на
судовий розгляд, гарантоване статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, також захищає і
виконання остаточних та обов'язкових
судових рішень, які у країні, яка
поважає верховенство права, не можуть
залишатися невиконаними, завдаючи
шкоди одній із сторін.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009
року у справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» (заява № 40450/04)
Свропейський суд з прав людини
зазначив, що від особи, яка домоглася
винесення остаточного судового
рішення проти держави, не можна
вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про такс судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. Заявникові не можна
дорікати за неподання до державної
виконавчої служби заяви чи виконавчого
листа для відкриття виконавчого
провадження. Право на суд, захищене
статтею 6, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Відповідно
необгрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення Конвенції. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою. Держава несе
відповідальність за невиконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

Враховуючи вищенаведене суд не
бере до уваги посилання представника
відповідачів відносно не вчинення дій
позивачем щодо його поновлення на
посаді.

Згідно із абз.7 ч.1 ст. 5 Кодексу
Законів про працю України, держава
гарантує працездатним громадянам
України правовий захист від
необґрунтованої відмови у прийнятті на
роботу і незаконного звільнення, а
також сприяння у збереженні роботи.

Оплата вимушеного прогулу при
затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника
здійснюється згідно із ст. 236 Кодексу
Законів про працю України, у якій
визначено, що у разі затримки власником
або уповноваженим ним органом
виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Відповідно до частини 1 статті 27
Закону України «Про оплату праці»
порядок обчислення середньої
заробітної плати працівника у
випадках, передбачених законодавством,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Таким нормативно-правовим актом є
постанова Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року N 100 «Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробітної плати». Даною постановою
визначено, що середньомісячна
заробітна плата за час вимушеного
прогулу працівника обчислюється
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана виплата, тобто,
що передують дню звільнення працівника
з роботи.

При цьому, згідно з п.5
наведеного вище Порядку основою для
визначення загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу, є середньоденна (середньо
годинна) заробітна плата працівника,
яка згідно з п.8 цього Порядку
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців роботи
(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної та розрахункової величини
для нарахування виплат працівнику
здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді ( абз. 2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих
днів розраховується діленням на 2
сумарного числа робочих днів за
останні календарні місяці згідно з
графіком роботи підприємства,
установи, організації, встановленим із
дотриманням вимог законодавства ( абз.3
п.8 Порядку).

Як вбачається з довідки
відповідача середньоденна заробітна
плата позивача станом на день
звільнення становила 111,57 грн.

Враховуючи вищевикладене та
кількість робочих днів у відповідні
періоди, середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 08.12.2012 року по
19.06.2014 року становить 26 985,03 грн. з
врахуванням виплат здійснених
Львівським міським центром зайнятості
та відомостей з табелю робочого часу
за червень 2014 року.

Керуючись ст. 236 Кодексу законів
про працю України, ст. 160, 165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду у справі
№2а-7604/12/1370 за позовом ОСОБА_3 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці Міндоходів про
скасування наказу, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу -
задовольнити.

Стягнути з Львівської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час затримки виконання
рішення з 08.12.2012 року по 19.06.2014 року в
сумі 26 985 ( двадцять шість тисяч
дев'ятсот вісімдесять п'ять) грн. 03
коп. з врахуванням всіх обов'язкових
платежів та зборів, які підлягають
відрахуванню з заробітної плати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Ухвала суду набирає законної сили у
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину ухвали.

Повий текст ухвали виготовлено 17
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костецький Н.В.

Суддя
Кухар Н.А.

Суддя
Карп'як О.О.