Справа № 813/8345/13-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.
Справа № 876/5683/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

представників особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) Краснопольської Ю.
Р.,

Водолазського І. Д., Стецьків Н.
І.

позивача
ОСОБА_4

представника позивача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року по справі №813/8345/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Львівської митниці Міндоходів України
про визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
грошових коштів за час вимушеного
прогулу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів, у якому
просив: визнати незаконним та
скасувати наказ Львівської митниці
Міндоходів №495 - о від 01 жовтня 2013 року
«Про звільнення ОСОБА_4»; поновити його
на посаді провідного інспектора
відділу дізнання та провадження у
справах про порушення митних правил
служби боротьби з контрабандою та
порушення митних правил Львівської
митниці Міндоходів або на рівнозначній
їй; стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивував тим, що
звільнення його з роботи з посади
провідного інспектора відділу
дізнання та провадження у справах про
порушення митних правил служби
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил Львівської митниці
наказом начальника Львівської митниці
Міндоходів згідно наказу від 01 жовтня
2013 року №495 - о на підставі ст. 40 п. 1
Кодексу законів про працю України є
незаконним, оскільки відповідачем не
були застосовані положення ч. 2 ст. 49 - 2
Кодексу законів про працю України.
Зокрема, позивач зазначає, що при
вирішенні питання про переважне право
на залишення на роботі відповідачем не
здійснювалося порівняння кваліфікацій
та продуктивності працівників. Щодо
його звільнення, то відповідачем не
враховано тривалість його
безперервного стажу роботи в митних
органах, наявність на утриманні двох
дітей та дружини, яка перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
трьох років. Також, у його сім'ї інших
осіб, які б мали самостійний заробіток
немає. При цьому, із 01 по 04 жовтня 2013
року він перебував на амбулаторному
лікуванні. На день його звільнення у
відділі провадження у справах про
порушення митних правил Управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів була одна вакантна посада
головного інспектора, яку позивачу
запропоновано не було. В результаті
реорганізації відповідача фактично не
відбулося скорочення чисельності або
штату працівників, так як на офіційному
сайті оголошувався набір на вакантні
посади, на які він міг претендувати
згідно усіх вимог, які пред'являлися
відповідачем. Після припинення
Львівської митниці Держмитслужби
України його було фактично допущено до
роботи, де він виконував свої обов'язки
до 01 жовтня 2013 року, тобто фактично
трудові відносини з ним було
продовжено.

Відповідач подав письмові заперечення
на адміністративний позов, згідно
змісту яких позивача наказом
Львівської митниці Міндоходів України
від 01 жовтня 2013 року №495 - о звільнено із
займаної посади на підставі п. 1 ст. 40
Кодексу законів про працю України у
зв'зяку із скорочення чисельності
працівників підтверджується штатним
розписом Львівської митниці
Міндоходів станом на 11 вересня 2013 року,
який введений в дію наказом Львівської
митниці Міндоходів від 22 жовтня 2013 року
№237. Внаслідок реорганізації
Львівської митниці скоротилася
чисельність працівників із 1014 до 903.
Також, відповідно до наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 18 жовтня 2013 року за №599 у складі
митниць ліквідовано підрозділи
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями, де працював позивач.
Щодо переважного права залишення на
роботі, відповідач зазначив, що за час
проходження служби в митних органах
позивач притягався до дисциплінарної
відповідальності, неодноразово був
позбавлений премій та надбавок.
Тривалий час, із 05 липня по 12 вересня 2013
року позивач перебував у стані
тимчасової непрацездатності, а 01
жовтня 2013 року позивач був присутнім на
роботі, що стверджується табелем
обліку робочого часу та фактом
отримання за цей день заробітної плати.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено повністю: визнано
незаконним та скасовано наказ
Львівської Митниці Міністерства
доходів і зборів України №495 - о від 01
жовтня 2013 року «Про звільнення ОСОБА_4»;
поновлено позивача на роботі на посаді
провідного інспектора відділу
дізнання та провадження у справах про
порушення митних правил служби
боротьби з контрабандою та порушення
митних правил Львівської митниці
Міндоходів або рівнозначній їй;
стягнуто з Львівської митниці
Міндоходів на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 01 жовтня 2013 року по
07 травня 2014 року в сумі 14 197 гривень 85
копійок. При цьому допущено негайне
виконання судового рішення у частині
поновлення на роботі стягнення
заробітної плати за один місяць в сумі 1
987 гривень 70 коп..

З таким судовим рішенням не погодився
відповідач і оскаржив його до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. З посиланням
на недоведеність обставин справи, які
суд першої інстанції вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, а також на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове судове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що судом першої інстанції в
ході розгляду справи не враховані
доводи, якими відповідач обґрунтовував
свої заперечення проти
адміністративного позову та викладені
на підтвердження цих доводів
обставини. Зокрема, не враховане
фактичне скорочення чисельності
працівників та штату. Також, судом
першої інстанції не враховано, що
тривала відсутність працівника на
роботі у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю та перебування у
відпустках свідчать про низьку
продуктивність праці працівника.

В судовому засіданні представники
особи, яка подала апеляційну скаргу
(відповідача) підтримали доводи
апеляційної скарги і вважають, що
викладені на обґрунтування
апеляційної скарги обставини дають
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та прийняття рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Позивач та представник позивача не
погодилися з апеляційною скаргою і
вважають, що викладені в апеляційній
скарзі доводи не підтверджують
порушення судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
а також невідповідності висновків суду
обставинам справи чи неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. У зв'язку з цим просять
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, правильність правової
оцінки судом першої інстанції обставин
справи та застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
на офіційному сайті Львівської митниці
Міндоходів було оголошено про набір на
вищевказану вакантну посаду з
вимогами: повна вища освіта, стаж
роботи за фахом на посаді провідного
інспектора або провідного спеціаліста
не менше одного року чи на посадах
нижчого рівня не менше двох років.
Проте, позивачу даної вакансії не було
запропоновано, що підтверджує той факт,
що відповідач не здійснював порівняння
кваліфікацій та продуктивності праці
працівників, здійснюючи набір нових
працівників, що призвело до порушення
трудових прав позивача.

За висновком суду першої інстанції,
відповідачем не було взято до уваги
тривалий безперервний стаж роботи
позивача в митних органах, наявність на
утриманні двох дітей та дружини, яка
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, а також того
факту, що інших осіб в сім'ї, які б мали
самостійний заробіток немає. Тому суд
першої інстанції дійшов висновку про
порушення відповідачем трудових прав
позивача. При цьому судом взято до
уваги наявність у відповідача
вакантних посад в тому числі в
Управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Львівської
митниці Міндоходів.

Суд також дійшов висновку, що
відповідачем не було виконано вимоги
законодавства в частині процедури
звільнення позивача, оскільки позивач
після завершення реорганізації
фактично продовжував працювати і
відповідачем не надано доказів того, що
позивач відмовився від переведення на
іншу роботу або що відповідач не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу. Тому суд вважав,
що позивач підлягає поновленню на
займаній до звільнення посаді
провідного інспектора відділу
дізнання та провадження у справах про
порушення митних правил служби
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил Львівської митниці із 01
жовтня 2013 року або на посаді, яка є
рівнозначною займаній позивачем
посаді до його звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій і
підтверджується матеріалами справи
наказом начальника Львівської митниці
Міндоходів від 01 жовтня 2013 року №495 - о
«Про звільнення ОСОБА_4» позивача було
звільнено 01 жовтня 2013 року із займаної
посади провідного інспектора відділу
дізнання та провадження у справах про
порушення митних правил служби
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил Львівської митниці,
відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України у зв'язку з
реорганізацією та скороченням
чисельності працівників Львівської
митниці, відповідно до наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 26 квітня 2013 року № 80 «Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів» та
штатного розпису Львівської митниці
Міндоходів, затвердженого 07 травня 2013
року та введеного в дію наказом
Львівської митниці Міндоходів від 08
травня 2013 року №1 «Про введення в дію
тимчасової організаційної структури
та тимчасового штатного розпису
Львівської митниці Міндоходів на 2013
рік».

Підставою звільнення був
передавальний акт, попередження про
наступне вивільнення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить з
наступного.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема, у випадку змін в
реорганізації виробництва і праці, в
тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно ст. 36 Кодексу законів про працю
України, зміна підпорядкованості
підприємства, установи, організації не
припиняє дії трудового договору. У разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації, дія трудового
договору працівника продовжується.
Припинення трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників.

Тобто, припинення дії трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу на підставі
п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України є можливим лише якщо
реорганізація підприємства, установи
та організації мала наслідком
скорочення чисельності або штату
працівників, до яких належать посада
особи, яка підлягає звільненню.

Реорганізація Львівської митниці
здійснена згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
№229 «Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і
зборів», згідно якої утворено
Львівська митниця Міндоходів
являється правонаступником Львівської
митниці Державної митної служби
України.

Як вбачається з Тимчасового штатного
розпису на 2013 рік Львівської митниці
Міндоходів, була скорочена лише одна
посада провідного інспектора відділу
дізнання.

Статтею 42 Кодексу законів про працю
України визначено, що при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд апеляційної інстанції також
зазначає, що невиконання відповідачем
вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49 - 2 Кодексу
законів про працю України щодо
пропонування позивачеві при
звільненні іншої роботи та переведення
його на іншу роботу у цьому ж
підприємстві, установі, організації, не
впливає на обов'язок відповідача щодо
поновлення позивача на раніше займаній
посаді. Поновлення порушених прав
позивача шляхом його працевлаштування
на іншу посаду на Львівській митниці
може бути застосовано в разі
відсутності підстав для поновлення
позивача на раніше займаній посаді у
зв'язку із її скороченням.

Як убачається з матеріалів справи
станом на 07 червня 2013 року у Львівській
митниці Міндоходів була 71 вакансія, а
станом на 01 жовтня 2013 року - 33 вакансії,
жодної з яких позивачу не було
запропоновано.

Також, згідно із службовою запискою від
20 листопада 2013 року №4/40 - 276 - ЕП серед
вільних вакансій до звільнення
позивача була вакансія головного
інспектора відділу провадження у
справах про порушення митних правил
Управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Львівської
митниці Міндоходів.

Згідно Положення про відділ дізнання
та провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці,
затвердженого наказом Львівської
митниці 20 серпня 2012 року №593 та
Положення про відділ провадження у
справах про порушення митних правил
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Львівської
митниці Міндоходів, затвердженого
наказом виконувача обов'язки
начальника Львівської митниці
Міндоходів 05 червня 2013 року
повноваження відділу, який було
реорганізовано (підрозділу, у якому
працював позивач) та новоствореного, є
тотожними. Ці обставини
підтверджуються і Посадовими
інструкціями як провідного інспектора
відділу дізнання та провадження у
справах про порушення митних правил
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Львівської
митниці так і головного державного
інспектора відділу провадження у
справах про порушення митних правил
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Львівської
митниці Міндоходів.

Колегія суддів апеляційного суду у
зв'язку з вищезазначеними обставинами
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що у зв'язку із оголошенням
набору на вакантну посаду
відповідачем фактично не
здійснювалося порівняння кваліфікацій
та продуктивності праці працівників
Львівської митниці, а здійснювався
набір нових працівників, що призвело до
порушення трудових прав позивача. Про
порушення прав позивача свідчить і не
врахування відповідачем тривалого
безперервного стажу роботи позивача в
митних органах, наявності на утриманні
двох дітей та інших зазначених
позивачем обставин і наявність при
цьому у відповідача вакантних посад в
тому числі в Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів.

Підтвердженням факту порушення
процедури звільнення позивача, окрім
того,що позивачу не запропоновано
посаду у новоствореній установі, яка
виконуватиме функції ліквідованої, є
також і не подання відповідачем
доказів того, що позивач відмовився від
переведення на іншу роботу або що
відповідач не мав можливості перевести
працівника з його згоди на іншу роботу

З огляду на встановлені судами
фактичні обставини справи та
представлені сторонами докази,
положення Кодексу законів про працю
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що оскаржуваний наказ
прийнято необґрунтовано, з порушенням
принципів, визначених частиною 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно законним та обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
необхідність поновлення позивача на
роботі, як звільненого без законної
підстави працівника, який повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, що розглядає трудовий спір та
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Такий узгоджується
з положенням ст. 235 Кодексу законів про
працю України.

При визначенні середньомісячної
заробітної плати суд першої інстанції
виходив з довідки Львівської митниці
від 15 листопада 2013 року №5/13 - 272, згідно
якої на день звільнення
середньомісячна заробітна плата
становила 1 987 гривень 70 коп., а
середньоденна заробітна плата - 118
гривень 59 коп.. Відтак, суд першої
інстанції вважав, що за час вимушеного
прогулу позивачу належить до виплати 14
197 гривень 85 коп..

Колегія суддів апеляційного суду
виходить із визначеного на підставі
наданої на запит апеляційного суду
довідки від 13 листопада 2014 року за №13 -
70 - 05/13 - 357 щодо розміру середньоденної
заробітної плати та у відповідності до
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08 лютого 1995 року. У зв'язку з цим
апеляційний суд зазначає, що судом
першої інстанції прийнято рішення про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у розмірі, що не
перевищує визначений на підставі
вищевикладених даних апеляційним
судом розмір. При цьому, апеляційний
суд виходить із положень ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо меж перегляду рішення суду першої
інстанції, яке позивачем не оскаржено.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується із доводами, викладеними
відповідачем на обґрунтування
апеляційної скарги, оскільки ці доводи
не підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції і відповідно - до задоволення
апеляційної скарги апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів України залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 07
травня 2014 року по справі №813/8345/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Львівської митниці Міндоходів України
про визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
грошових коштів за час вимушеного
прогулу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 09 грудня 2014 року.