Справа № 2а-17856/11/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/48592/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Західної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2012

у справі № 2а-17856/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХБК-Буденерго"

до Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірми "ХБК-Буденерго"
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Західної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2012
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено позапланову
виїзну документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності
позивача по взаємовідносинам із ТОВ
"ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ", ТОВ "ПРОМСПЕЦ
КОНСАЛТИНГ", ТОВ "ПРОМТЕХНОПТ" для
з'ясування реальності та повноти
відображення в бухгалтерському та
податковому обліках із відповідним
відображенням у податкових
деклараціях (розрахунках, звітах тощо)
результатів операцій по господарських
відносинах із зазначеними
контрагентами у періоді з 01.01.2011 року по
30.09.2011 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 02.12.2011 року
за № 2296/23-304/36986068.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України

На підставі вищезазначеного акту
податковий орган податкове
повідомлення-рішення № від
29.12.2011 року на загальну суму 803871,00.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем та ТОВ
"ПРОМСПЕЦ КОНСАЛТИНГ" було укладено
договір поставки № 5, між позивачем та
ТОВ "Промтехноопт" договір поставки №
25.

Факт виконання умов вказаних
договорів судами обох інстанцій
встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: видатковими
накладними, податковими накладними.

З матеріалів справи вбачається, що
між позивачем та ТОВ
"Промбуд-монтажінвест" було укладено
договори підряду № 55, 50, 36, 23, 14, 21, 1.

Факт виконання умов вказаних
договорів судами обох інстанцій
встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: актом
здачі-прийняття робіт за кожним
об'єктом по кожному договору окремо,
банківською довідкою.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України,
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України зазначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну назву отримувача; ціну продажу
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Пунктами 201.4, 201.6 статті 201
Податкового Кодексу України,
встановлено, що податкова накладна
складається у день виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Враховуючи викладені норми
Податкового кодексу України, судами
попередніх інстанцій вірно зазначено
про існування декількох підстав для
формування податкового кредиту, а саме:
наявність у платника податку - покупця
належно оформленої податкової
накладної, фактична сплата грошових
коштів контрагентам, в сумі визначеній
в податковій накладній, а також
фактичне виконання господарських
операцій, за наслідками яких у платника
податку на додану вартість виникає
право на податковий кредит.

Крім того, законодавство України,
не ставить в залежність виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальності та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, висновки податкового
органу про вчинення платником податків
порушень податкового законодавства
щодо неправомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за період, що
перевірявся, мають характер припущень
та є необґрунтованими, а відтак, не
можуть бути покладені в основу
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Західної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2012 у
справі № 2а-17856/11/2070 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2012 у
справі № 2а-17856/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко