Справа № 813/5892/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа №
876/13228/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Свемон-Захід» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області до публічного акціонерного
товариства «Свемон-Захід» про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді (далі - УПФ
України в м. Ужгороді) звернулося до
суду з адміністративним позовом до ПАТ
«Свемон-Захід», в якому просило
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених по Списку №2 за спірний
період в сумі 22500,50 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі та ухвалено стягнути з
ПАТ «Свемон-Захід» на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у сумі 22500,50
грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ПАТ «Свемон-Захід»
подало апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
жодних повідомлень від УПФУ в м.
Ужгороді на адресу ПАТ «Свемон-Захід»
не надходило, а про сам факт
призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 та
відповідно обов'язку на її
відшкодування, відповідач дізнався
після отримання ухвали про відкриття
провадження у зазначеній
адміністративній справі.

З огляду на викладене, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача існує заборгованість
перед УПФ України в м. Ужгороді з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 22500,50 коп., яка є узгодженою.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ «Свемон-Захід» зареєстроване як
юридична особа. Відповідач є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді направлялися поштовою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення поштового направлення на
адресу ПАТ «Свемон-Захід» розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за період з лютого по
червень 2013 року.

Вказані суми ПАТ «Свемон-Захід»
добровільно не відшкодовано, а відтак,
за відповідачем рахується
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 22500,50
грн.

Так, статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України
,,Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №
400/97-ВР платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників; філії, відділення та інші
відокремлені підрозділи платників
податку, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої,
ніж платник збору, територіальної
громади.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 зазначеного
Закону для платників збору об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів ,,б" -
,,з" статті 13 Закону України ,,Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.12 цього Закону.

За змістом пунктів ,,б" - ,,з" статті 13
Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі;
жінки, які працюють
трактористами-машиністами,
машиністами будівельних, шляхових і
вантажно-розвантажувальних машин,
змонтованих на базі тракторів і
екскаваторів, - після досягнення 50
років і при загальному стажі роботи не
менше 20 років, з них не менше 15 років на
зазначеній роботі; жінки, які працюють
доярками (операторами машинного
доїння), свинарками-операторами в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - після досягнення 50
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 20 років за умови виконання
встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей
встановлюються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон - N 1058-IV)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного Фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 64/8663
від 16.01.2004 року.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", які
надсилаються підприємствами до 20-го
січня поточного року протягом десяти
днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Згідно з пунктом 6.2 Інструкції витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право
на призначення цих пенсій на
декількох підприємствах, покриваються
цими підприємствами пропорційно стажу
роботи.

Пунктом 6.9 Інструкції встановлено, що
не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України ,,Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Відповідно до п. 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Пенсійним органом
відповідачу надсилалися розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п. «б»-«з» ч.1
статті 13 Закону № 1788-XII.

Вказані розрахунки отримані
відповідачем, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення. Однак, ним
не вживались належні заходи щодо
відшкодування вказаних витрат,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 22500,50 грн., що
підтверджується також наявною у
матеріалах справи довідкою.

Оскільки доказів сплати цієї
заборгованості в процесі судового
розгляду відповідачем не надано, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним у справі
доказам, а їх достатня кількість та
взаємний зв'язок у сукупності дали
змогу суду першої інстанції зробити
вірний висновок про обґрунтованість
позовних вимог та задоволення позову.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну публічного акціонерного
товариства «Свемон-Захід» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у справі № 813/5892/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов