Справа № 806/829/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/48184/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,за участю
секретаря Луцак А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 2 вересня 2013 року

у справі № 806/829/13-а

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Обербетон
Україна»

до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного

управління
Міндоходів у Житомирській області

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Обербетон Україна»
(надалі також - позивач, ТОВ«Обербетон
Україна») звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (надалі також - відповідач, ДПІ),
у якому просило визнати недійсним
податкове повідомлення-рішення від 6
липня 2012 року № .

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення - рішення від 6
липня 2012 року №.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 2 вересня 2013
року апеляційну скаргу ДПІ залишено
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року - без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 2 вересня 2013 року і прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, що
беруть участь у справі, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями,фактичною підставою
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 6 липня 2012
року № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
4 539 432, 00 грн., з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки від 19 червня 2012 року № 1467/15-2,
про порушення позивачем вимог пункту
200.1 статті 200 Податкового кодексу
України (надалі також - ПК України; тут і
надалі в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
пункту 4.6.7 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації від 25 листопада 201 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України за 20 грудня 2011 року за
№ 1490/20228, а саме: платником перенесено
до рядка 21 залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду, який
зменшено актом про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки від 27 січня 2012 року №572/23-1 та
актом про результати камеральної
перевірки від 18 травня 2012 року №735/15-2
на загальну суму 4539432 грн.

Перевіряючи дотримання відповідачем
як суб'єктом владних повноважень вимог
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
при прийнятті оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення суди
попередніх інстанцій виходили із
вірного застосування норм
матеріального та процесуального права
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, висновки акту перевірки
від 19 червня 2012 року № 1467/15-2
ґрунтуються на висновках актів
перевірок від 27 січня 2012 року № 572/23-1 і
від 18 травня 2012 року № 735/15-2, на підставі
яких відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 28 лютого 2012
року № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на 5326935, 00 грн., від 5
червня 2012 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за березень
2012 року на 4 539 432, 00 грн. відповідно.
Вказані повідомлення-рішення
ТОВ«Обербетон Україна» оскаржувало в
судовому порядку.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2012
року по справі № 0670/4211/12, яка ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року залишена без змін, податкове
повідомлення-рішення від 28 лютого 2012
року № визнано протиправним і
скасовано.

Прийняте на підставі акта перевірки
від 18 травня 2012 року № 735/15-2 податкове
повідомлення-рішення від 5 червня 2012
року № було визнано протиправним
і скасовано постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від 28
листопада 2012 року по справі № 0670/6960/12,
яка залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року.

Вказані судові рішення набрали
законної сили, оскільки відповідно до
статті 255 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином попередні судові
інстанції, враховуючи висновки судів
про протиправність прийнятих рішень на
підставі актів перевірок актів
перевірок від 27 січня 2012 року № 572/23-1 і
від 18 травня 2012 року № 735/15-2, прийшли до
правильного висновку про
протиправність висновків акту
перевірки від 19 червня 2012 року № 1467/15-2,
які зроблені на основі попередніх
визнаних безпідставними.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56
Податкового кодексу України рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56
Податкового кодексу України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню. Процедура
адміністративного оскарження
вважається досудовим порядком
вирішення спору. При зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Отже в даному випадку позивач при
заповненні рядка 21 декларації з
податку на додану вартість за квітень
2012 року, передбаченого для
відображення збільшення або зменшення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24), мав підстави не врахувати
результати двох попередніх перевірок,
оскільки при заповненні зазначеної
декларації висновки актів перевірок
від 27 січня 2012 року № 572/23-1 і від 18
травня 2012 року № 735/15-2 були
неузгодженими, тобто, відбувалася
процедура оскарження в судовому
порядку.

З урахуванням наведеного, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
юридично правильного висновку про те,
що показники рядка 21 декларації з
податку на додану вартість за квітень
2012 року позивачем були визначені
відповідно до вимог чинного
законодавства, а у відповідача були
відсутні підстави для зменшення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, в
розмірі 4539432, 00 грн., а відтак податкове
повідомлення - рішення від 6 липня 2012
року № є протиправним і
підлягало скасуванню.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 2 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко