Справа № 816/3388/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.Справа № 816/3388/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в м. Комсомольську на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.2014р. по
справі № 816/3388/14

за позовом Управління Пенсійного Фонду
України в м. Комсомольську

до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавської області, Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області

про скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.14 р. у
задоволенні адміністративного позову
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Комсомольську (далі - позивач, УПФУ в
м. Комсомольську) до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавської
області, Відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області (далі - відповідач, УДВС ГУЮ у
Полтавської області, ВПВР УДВС ГУЮ у
Полтавської області) про скасування
постанов - відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
законодавства, просив скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.14 р. та
ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначив, що виконання
рішення суду у частині виплати коштів є
неможливим доки не буде надходження
коштів з Державного бюджету України.
Вважає оскаржувані постанови про
накладення штрафів неправомірними,
оскільки УПФУ не мало можливості з
незалежних обставин виконати рішення
суду в повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС України) справа розглянута без
участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку про їх
необгрунтованість.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Cудом першої інстанції
встановлено та підтверджено під час
апеляційного розгляду справи, що 25.02.14
р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Полтавської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №42245636 з примусового
виконання виконавчого листа №
2а/1612/631/12/13, виданого 12.02.14 р.
Комсомольським міським судом.

Постановою від 11.08.14 р. ВП № 42245636 на УПФУ
в м. Комсомольську Полтавської області
за невиконання рішення суду накладено
штраф в сумі 680 грн. 26.02.14 р. державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавської
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№42258064 з примусового виконання
виконавчого листа № 2а/1612/631/12/13,
виданого 12.02.14 р. Комсомольським
міським судом.

Постановою від 11.08.2014 р. ВП № 42258064 на
УПФУ в м. Комсомольську Полтавської
області за невиконання рішення суду
накладено штраф в сумі 680 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.99 № 606
(далі - Закон №606) державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії;
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 606
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону № 606 у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Виходячи зі змісту цієї норми, судове
рішення не може бути виконано лише за
наявності поважних причин, які роблять
неможливим його виконання у
встановлений державним виконавцем
строк. Зокрема, до таких причин
відносяться обставини, за яких
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню. Перелік
зазначених обставин наведено у ч. 1 ст. 37
Закону № 606-ХІV.

Апелянтом не наведено жодного
переконливого доводу, який би свідчив
про поважність причин невиконання
судового рішення.

Як встановлено під час судового
розгляду, причиною невиконання
судового рішення у визначений
державним виконавцем строк є
відсутність відповідного державного
фінансування.

Відсутність коштів на рахунку боржника
чи порушення строків фінансування є
однією з підстав до відстрочення
виконання, зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення (ч. 1 ст. 263 КАС України), а не
виконання судового рішення взагалі.
Боржник, в даному випадку, не звертався
до суду з вимогою про зупинення чи
відстрочку виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України", органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, юрисдикція
Європейського Суду з прав людини
поширюється на всі питання тлумачення
і застосування Конвенції та протоколів
до неї.

Відповідно до п. 1 Закону України "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції", Україна повністю
визнає на своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відсутність державного
фінансування не є поважною причиною
для невиконання пенсійним органом
рішення суду, що набрало законної сили.
Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Аналогічне правило міститься і в ч. 1 ст.
255 КАС України.

Отже, судовий акт, який набрав
законної сили, підлягає обов'язковому
та безумовному виконанню особою, на
яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить
виконати судовий акт, повинна
здійснити достатні дії для організації
процесу його виконання, незалежно від
будь-яких умов, оскільки інше
суперечило б запровадженому ст. 8
Конституції України принципу
верховенства права.

Складовою принципу верховенства є
вимога юридичної визначеності,
відповідно до якої остаточне рішення
суду не може піддаватись сумніву:
"Принцип верховенства права, один з
основоположних принципів
демократичного суспільства, який є
невід'ємним аспектом всіх статей
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, зобов'язує
державу та будь-який державний орган
виконувати судові розпорядження чи
рішення, ухвалені проти держави
(органу)" (параграф 87 рішення
Європейського Суду з прав людини:
"Гасан і Чеус проти Болгарії").

Згідно з частиною 2 статті 75 Закону №
606 у разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги, з
наведених вище підстав, правомірних
висновків суду не спростували.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Комсомольську - залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року по справі № 816/3388/14 за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Комсомольську

до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавської області, Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанов - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 01.12.2014 р.