Справа № 815/4150/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4150/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.судді
-Вербицької Н.В.судді -Коваля М.П.при
секретарі -Богдановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 23 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Південної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Південної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення Південної митниці
Міндоходів, м/п «Одеса-порт» про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2014/610111/2 від 18.04.2014 року,
зобов'язати Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області повернути
надмірно перераховану суму ПДВ у
розмірі 18432,65 грн. на розрахунковий
рахунок ФОП ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 18.04.2014 року ПП «Претендент
АП» на умовах договору
митно-брокерського обслуговування з
позивачем, ПП «Претендент АП» до
митного органу подано ВМД
№500060001/2014/610111/2, відповідно до якої було
задекларовано товар - пряжа з джутового
волокна (100% джут), митна вартість якого
була визначена за основним методом, але
18.04.2014 року Південною митницею було
видано позивачу картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №500060001/2014/00246 про
відмову в митному оформленні (випуску)
товарів та рішенням №500060001/2014/610111/2 від
18.04.2014 року було визначено вартість
товару за шостим (резервним) методом,
внаслідок чого у позивача виник
обов'язок щодо сплати додаткових сум
ПДВ та ввізного мита у розмірі 18 432,65
гривень, які він додатково сплатив.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року було залишено позов без
задоволення.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_5, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
ставиться питання щодо скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нової про відмову у задоволенні позову
в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
21.03.2014 року між компанією IM «MOBILE SRL»
(Молдова) (Продавець) та ФОП ОСОБА_5
(Україна) (Покупець) було укладено
контракт №21032014, відповідно до п.1.1
якого Продавець продає, а Покупець
купує пряжу джутову (в подальшому -
товар) на умовах доставки товару FOB
Чіттагонг, Бангладеш (а.с.19-21). Згідно з
п. 2.2 зазначеного контракту витрати,
пов'язані з доставкою товару до порту
Одеса, митним оформленням товару
покриваються покупцем (а.с.19-21).

З метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товару позивачем до
Південної митниці Міндоходів була
подана митна декларація ВМД
№500060001/2014/014158 від 18.04.2014 року та додані
до неї документи (а.с.7-8).

Митна вартість товарів визначена
позивачем за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), на підтвердження
якої ним до митного органу були надані:
картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами 500/2013/0000080 від 26.04.2013
року, рахунок-фактура (інвойс) 1/210314 від
21.03.2014 року, зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі продажу
товарів №21032014 від 21.03.2014року, договір
про надання послуг митного брокера
АБ/14-2014 від 15.04.2014 року, інформація про
позитивні результати здійснення
фіто-санітарного контролю товару №2761
від 03.03.2014 року, інформація про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару №2761
від 03.03.2014 року, сертифікат про
проходження товару загальної форми б/н
від 03.03.2014 року, контейнерний
коносамент NYKODS-AHE011 від 31.03.2014року,
міжнародна автомобільна накладна (CMR)
№18 від 16.04.2014, коносамент (Bill of Lading)
NYKS від 03.03.2014 року, бухгалтерський
документ, що підтверджує вартість
товару SJML/063/2014 від 03.03.2014 року, документ,
що підтверджує вартість перевезення
товару №151 від 16.04.2014 року, прейскурант
(прайс-лист) виробника товару б/н від
01.04.2014 року, розрахунок ціни
(калькуляція) б/н від 21.03.2014 року,
договір (контракт) про перевезення №141
від 03.04.2014 року, резервна позиція № 915
від 26.07.2001 року, копія митної декларації
країни відправлення С 111233 від 25.02.2014
року, інші некласифіковані документи -
лист від продавця б/н від 16.04.2014 року,
митна декларація №500060001/2014/014158 від
18.04.2014 року.

За результатами перевірки
вищевказаної митної декларації
Південною митницею 18.04.2014 року було
підписано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№500060001/2014/00246 (а.с.41-42).

Підставами для прийняття картки
відмови стали розбіжності документах,
поданих декларантом для підтвердження
митної вартості товару, у зв'язку із чим
на підставі ч.3 ст.53 МК України
посадовою особою Південної митниці
Міндоходів з метою підтвердження
заявленої митної вартості був
зроблений запит про надання додаткових
документів: виписку з бухгалтерської
документації, договір (угоду, контракт)
з третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається, рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом),
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Південною митницею Міндоходів було
прийнято рішення про коригування
митної вартості №500060001/2014/610111/2 від
18.04.2014 року (а.с. 38-39).

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митним органом була проведена
консультація, згідно запису у рішенні
про коригування митної вартості
№500060001/2014/610111/2 від 18.04.2014 року, за
результатами якої був обраний шостий
(«резервний») метод визначення митної
вартості (а.с. 94-96).

За результатами проведеної
консультації між митним органом та
декларантом обрано метод визначення
митної вартості - резервний, про що
вчинений запис у рішенні про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2014/610111/2 від 18.04.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
1-ї інстанції зазначив, що у зв'язку з
виявленими розбіжностями у наданих
декларантом документах, у відповідача
не було можливості застосувати митну
вартість, визначену позивачем, у
зв'язку із чим для визначення митної
вартості був правомірно застосований
спосіб, передбачений пп. "г" п.2 ч.1 ст.57 МК
України, а саме резервний.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду 1-ї інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ст.54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 МК України передбачено
право митного органу з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.57 МК України застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 (визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів) і 60 (визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів) Кодексу
за основу для її визначення може
братися або ціна, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до статті
62 (визначення митної вартості на основі
віднімання вартості) Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до статті 63 (визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митним органом була проведена
консультація, згідно запису у рішенні
про коригування митної вартості
№500060001/2014/610111/2 від 18.04.2014 року. За
результатами проведеної консультації
між митним органом та декларантом було
обрано метод визначення митної
вартості - «резервний», про що був
вчинений запис у рішенні про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2014/610111/2 від 18.04.2014 року.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання позивача на те, що ніяких
консультацій митний орган з ним з
приводу обрання «резервного» методу
визначення митної вартості не
проводив, виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявна переписка
між позивачем та відповідачем, що за
своєю суттю і є консультацією з приводу
обрання методу визначення митної
вартості (а.с. 94-96).

Також з матеріалів справи вбачається,
що у зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками щодо
можливого заниження митної вартості та
у зв'язку з тим, що у поданих документах
мітяться розбіжності, а саме: умови
поставки у копії експортної декларації
відправлення, МД поданої до митного
оформлення та інвойсах різняться,
виникли підстави вважати, що в наданих
документах зазначені недостовірні
відомості. З огляду на вищевикладене,
відповідно до п. 3 ст. 53 МК України для
підтвердження митної вартості
декларанту було запропоновано
протягом 10 днів додаткові документи, а
саме: виписку з бухгалтерської
документації, договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається, рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом),
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Відповідачем було зазначено, що 18.04.2014
року декларант проінформував Південну
митницю Міндоходів про неможливість
надання додаткових документів (а.с.27,
71-73).

Крім того колегія суддів зазначає, що у
поданій позивачем митній декларації
від 18.04.2014 року останнім, самим був
зазначений шостий метод визначення
митної вартості - «резервний». А також
зазначені умови поставки FOB, які
передбачають що продавець оплачує
доставку товару до моменту
навантаження, плюс саме навантаження
товару на борт судна, але не було
включено до розрахунку суму ввізного
мита у сумі 18432,65 гривень (а.с.7).

В митній декларації від 22.04.2014 року
зазначена вище сума вже була включена
до розрахунку, проте позивачем знов був
зазначений шостий («резервний») метод
визначення митної вартості (а.с.99).

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу (ч.1). В адміністративний
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2).

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
зазначену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.
200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку у
відповідності до положень діючого
законодавства до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Н.В.
ВербицькаСуддя:/підпис/М.П. Коваль