Справа № 2а/0470/8877/11
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0470/8877/11

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2013 року

справа № 2а/0470/8877/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Головко О.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2011 у справі №2а/0470/8877/11 за позовом Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції до Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Нікопольська об’єднана державна податкова інспекція 19.07.2011р. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути кошти Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» з розрахункових рахунків підприємства, відкритих у банківських установах, на суму податкового боргу по платежам до бюджету 1 221 457,14грн., у тому числі:

- податок на додану вартість у розмірі 1 187 777,01грн.

- податок на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в сумі 33 680,13грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що за відповідачем рахується заборгованість, яка в добровільному порядку не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2011 позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Податковий кодекс України не дає повноважень контролюючому органу здійснювати будь-які дії стосовно визначення черговості сплати податків чи погашення боргу, змінювати призначення бюджетного платежу без згоди платника розпоряджатись його коштами. Тобто, на думку відповідача, НКП «Нікопольтеплоенерго» має право самостійно визначати період та суму боргу, яку він бажає сплатити, тобто самостійно визначати призначення платежу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» має заборгованість перед бюджетом у розмірі 1 221 457,14 грн., у тому числі по:

- податку на додану вартість у розмірі 1 187 777,01 грн.;

- податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності у сумі 33 680,13 грн.

Судом встановлено, що ДПА у Дніпропетровській області на підставі вимог Закону України „Про державну податкову службу в Україні" та статті 100 Податкового кодексу України неодноразово приймалися рішення «Про розстрочення грошового зобов'язання» (а.с.12-13).

Однак, НКП «Нікопольтеплоенерго» не сплачено в установлені Податковим кодексом України строки суми розстроченого грошового зобов'язання по ПДВ згідно рішень ДПА у Дніпропетровській області «Про розстрочення податкового боргу».

Додатково на суму податкового боргу НКП «Нікопольтеплоенерго» по податку на додану вартість була нарахована пеня у розмірі 453 142,58грн.

Крім того, судом встановлено, що Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» має заборгованість перед бюджетом по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності у сумі 33 680,13 грн., який виник з огляду на наступне.

Додатково на суму податкового боргу НКП «Нікопольтеплоенерго» по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності нарахована пеня у розмірі 15 575,13 грн.

Судом встановлено, що податковий борг по платежам до бюджету у НКП «Нікопольтеплоенерго» виник ще у 2004 році внаслідок несплати підприємством узгоджених грошових зобов'язань та по теперішній час не погашений підприємством своєчасно у добровільному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Нікопольською ОДПІ на виконання вимог ст. 6 Закону України № 2181-III від 21.12.2000 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (що діяв на час виникнення податкового боргу) на адресу підприємства направлені перша податкова вимога № 1/827 від 03.12.2004, що вручена уповноваженій особі відповідача особисто 06.12.2004, та друга податкова вимога № 2/4/720 від 11.01.2005, що вручена уповноваженій особі відповідача. Проте, підприємством не було добровільно погашено суми податкового боргу по платежам до бюджету, зазначені в першій та другій податковій вимогах.

Стягнення податкового боргу є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що діями (бездіяльністю) посадових осіб НКП «Нікопольтеплоенерго» порушено вимоги ст.67 Конституції України, а також вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, якими регламентовано обов'язок платника податків щодо сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. пп. 20.1.18, 20.1.19, 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов’язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов’язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб’єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 цього Кодексу Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, який в добровільному порядку не сплачено, суд першої інстанції дійшов вірно висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин ст.96 ПК України, оскільки її положення регулюють порядок погашення податкового боргу за умови якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Отже, заходи, передбачені у даній статті стосуються обставин погашення податкового боргу, коли є недостатність коштів, отриманих від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що застосування положень ст.96 ПК України без системного зв’язку із положеннями ст.95 ПК України, є неможливим, оскільки з огляду на ст.95 ПК України, погашення податкового боргу шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податкові заставі, може мати місце лише у випадку відсутності грошових коштів у такого платника податків.

В межах розгляду даної справи, таких обставин не встановлено, а відтак, першочерговим заходом щодо погашення податкового боргу є саме стягнення коштів.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, суд зазначає, що з набранням чинності Податкового кодексу України, чинним законодавством передбачено право органу державної податкової служби змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, у разі наявності податкового боргу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2011 – без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко