Справа № 2а-4500/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.
Справа № 128082/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу приватного підприємства
«ТрастТер» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2011 року в справі за позовом
приватного підприємства «ТрастТер» до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
визнання недійсною вимоги про сплату
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2011 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву приватного підприємства
«ТрастТер» до управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова про визнання недійсною вимоги
про сплату боргу № Ю-249 від 07 квітня 2011
року на суму 4710,44 грн. управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
сума недоїмки у розмірі 4710,44 грн.
нарахована відповідачем з порушенням
норм чинного законодавства, а тому
вимога підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
входять до системи оподаткування, на
них не поширюється податкове
законодавство, а іншим законодавством
не встановленні пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - приватним
підприємством «ТрастТер», подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що і вимога, і рішення
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
оскаржено в судовому порядку.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що приватним
підприємством «ТрастТер» було
отримано від УПФ України в
Залізничному районі м. Львова вимогу
про сплату боргу від 07 квітня 2011 року №
Ю-249 із сумою заборгованості зі сплати
страхових внесків у розмірі 4710,44 грн.

Вимога від 07 квітня 2011 № Ю-249 на суму
4710,44 грн. сформована на підставі картки
особового рахунку станом на 07 квітня 2011
року, а саме включає нарахування
єдиного внеску за лютий 2011 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до вимог ст. ст. 14, 18, 20, 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові внески
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення базового звітного
періоду. Базовим періодом для
відповідача є календарний місяць. При
цьому страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, встановлені
ст. 20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю
(недоїмкою) і стягуються з нарахуванням
пені та фінансових санкцій. Про
нарахування пені та накладення
штрафів, посадові особи виконавчих
органів Пенсійного фонду, виносять
рішення, які протягом 3-х робочих днів
із дня їх винесення надсилаються
страхувальнику.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом; вони не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування; на ці внески не
поширюється податкове законодавство, а
іншими законодавчими актами не можуть
встановлюватись пільги з нарахування і
сплати таких внесків або звільнення
від сплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування є консолідованим
страховим внеском, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» Пенсійний фонд
України є органом, який уповноважений
відповідно до цього Закону вести облік
платників єдиного внеску,
забезпечувати збір та ведення обліку
страхових коштів, контролювати повноту
та своєчасність їх сплати, вести
Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

У відповідності до ч. 8 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»,
страхувальники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітній період, не пізніше ніж через 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Базовим звітним
періодом є календарний місяць.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника (ч. 12 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»,
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п.п. «б» п. 6.3 Інструкції
«Про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 вересня
2010 № 21-5 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 жовтня
2010 за № 994/18289, органи Пенсійного фонду
надсилають платникам вимогу про сплату
недоїмки в випадках, якщо платник має
на кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати єдиного внеску. У
випадку «б» та/або «в» вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

Безпідставними є посилання позивача на
Постанову Кабінету Міністрів України
№ 502 від 21 травня 2009 року «Про тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності на період до
31 грудня 2010 року», оскільки дана
постанова стосується органів і
посадових осіб уповноважених законами
здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності, а управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова не здійснює такий нагляд та
контроль.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «ТрастТер» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2011 року в справі № 2а-4500/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей