Справа № 2а-869/09/1470
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/82124/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. розглянувши в
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2012 р.

у справі № 2а-869/09/1470

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2008 року приватний
підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ПП
ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва (далі -
відповідач, ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва), в якому просив суд
скасувати рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 19.06.2008
р. № .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.08.2009 р.
адміністративний позов задоволено
повністю: визнано протиправним та
скасовано рішення ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 19.06.2008
р. № ; вирішено питання про судові
витрати.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2012 р.
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.08.2009 р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2012 р. і залишити в силі постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.08.2009 р.

Відповідач процесуальним правом
надати письмові заперечення на
касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31.05.2008 р. посадовими
особами ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва було проведено планову
перевірку господарської одиниці - кафе,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ПП ОСОБА_4, щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності, за результатами якої
складено акт від 31.05.2008 р. № 14000675/23-50 та
встановлено порушення позивачем,
зокрема, вимог пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р.
за № 40/10320.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 19.06.2008 р. було прийняте
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № , згідно з
яким до позивача застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
3 152,50 грн.

Як вбачається з акту перевірки №
14000675/23-50 від 31.05.2008 р. підставою для
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій слугували
висновки перевіряючих про не
оприбуткування позивачем готівкових
коштів у повній сумі їх фактичних
надходжень за період з 27.05.2008 р. по 30.05.2008
р., у зв'язку з відсутністю записів
фактичних надходжень готівкових
коштів у розділі 2 КОРО № від
19.02.2008 р. на загальну суму 630,50 грн.

Судом першої інстанції позовні вимоги
було задоволено з тих мотивів, що
проведення перевірки господарської
одиниці позивача податковим органом
здійснено з порушенням вимог
законодавства, а висновки акту
перевірки щодо порушення позивачем
вимог пункту 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 р. № 637 є помилковими, тому у
відповідача були відсутні підстави
застосовувати до позивача штрафних
(фінансових) санкцій,.

Суд апеляційної інстанції постанову
окружного адміністративного суду
скасував та прийняв нову постанову про
відмову у задоволенні позову, виходячи
з того, що у разі допуску посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, процедурні порушення
проведення такої перевірки не є
безумовною підставою для скасування
прийнятого на підставі акту перевірки
рішення про застосування до суб'єкта
господарювання штрафних (фінансових)
санкцій; висновки податкового органу
викладені в акті перевірки щодо
порушення позивачем пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні є
обґрунтованими, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення не
підлягає скасуванню.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову виходячи з наступного.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, визначеній у постанові
від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, платник
податку який вважає порушеним порядок
та підстави призначення податкової
перевірки щодо нього, має захищати свої
права шляхом не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до податкової
перевірки відбувся, в подальшому
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Згідно пункту 2.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні підприємства (підприємці)
здійснюють облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в України уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Статтею 1 Указу Президента України від
12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються НБУ, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є
відображення повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних РК) та
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є
порушенням порядку оприбуткування
готівки, за яке встановлена
відповідальність.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
щодо правомірності винесення
податковим органом відносно позивача
рішення від 19.06.2008 р. № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 3 152,50
грн.

Беручи до уваги вищезазначені правові
норми, встановлені фактичні обставини
справи та з урахуванням вимог частини
третьої статті 2, частини другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що при прийнятті
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2012 р. у
справі № 2а-869/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя підпис І.В.
Приходько Судді: підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко