Справа № 803/295/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Справа № 876/14118/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Мельник С.І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
обл. на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
29.10.2013р. в адміністративній справі за
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Луцьке автотранспортне
підприємство 10754» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській обл. про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.02.2013р. Відкрите акціонерне товариство
«Луцьке автотранспортне підприємство
10754» (надалі - позивач, платника податку,
ВАТ «Луцьке автотранспортне
підприємство 10754») звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській обл. (надалі -
відповідач, податковий орган, Луцька
ОДПІ) № від 16.01.2013р.; судові
витрати покласти на відповідача (а.с.3-4).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р.
заявлений позов задоволено; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ №
від 16.01.2013р.; стягнуто з
державного бюджету на користь позивача
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.
(а.с.99-106).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржила
відповідач Луцька ОДПІ, яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
заявленого позову (а.с.114-118).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що під час
проведення перевірки та судового
розгляду позивачем не було наданих
первинних документів по господарським
операціям з ТзОВ «Медео-Захід»;
податковим органом скеровувався запит
платнику податків щодо надання
підтверджуючих документів, факт
ненадання таких засвідчується
відповідним актом ревізора.

Окрім цього, судом під час розгляду
справи не враховано, що перевіркою
контрагента позивача - ТзОВ
«Медео-Захід» - не встановлено
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, через що
операція позивача по придбанню товарів
в останнього не мали реального
характеру, а укладені правочини слід
вважати нікчемними в силу приписів
ст.ст.203, 215, 216 Цивільного кодексу /ЦК/
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи, протягом
26.10.2011р.-01.11.2011р. ревізорами Луцької ОДПІ
проведено позапланову виїзну
перевірку ВАТ «Луцьке автотранспортне
підприємство 10754» з питань здійснення
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ «Медео-Захід» за період з 01.01.2010р.
по 31.12.2011р., за результатами якої
складено Акт перевірки № 679/22-1/05482280 від
08.11.2012р. (а.с.7-14).

Перевіркою встановлено порушення,
зокрема, вимог п.1.4 ст.1, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.3.1
п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п.п.44.3, 44.6 ст.44, п.п.198.2, 198.3, 198.6
ст.198, ст.201 Податкового кодексу /ПК/
України, в результаті чого позивачем
завищено податковий кредит на загальну
суму 63338 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
16.01.2013р. про збільшення суми грошових
зобов'язань з ПДВ на 8752 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.5).

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що постановою
суду від 13.11.2012р., залишено без змін
ухвалою апеляційного суду від 26.09.2013р.,
визнано протиправним та скасовано
наказ Луцької ОДПІ № 1810 від 26.10.2012р.
«Про проведення документальної
позапланової перевірки». За таких
обставин зібрані за результатами
перевірки докази порушення платником
податку податкового законодавства не
можуть прийматися до уваги, оскільки
такі одержані з порушенням порядку
проведення перевірки, а тому спірне
податкове повідомлення-рішення не
ґрунтується на вимогах закону.

Також покликання позивача на введення
мораторію у справі про банкрутство
судом відхилено, оскільки мораторій не
зупиняє виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, а тому не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Між тим, наведені висновки суду першої
інстанції колегія суддів вважає
такими, що суперечать фактичним
обставинам справи і не відповідають
нормам чинного законодавства, з
наступних причин.

Із змісту заявленого позову
слідує, що правовими підставами для
звернення до суду позивачем вказані
скасування судом наказу Луцької ОДПІ №
1810 від 26.10.2012р. про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки позивача, а також введення
мораторію у справі про банкрутство ВАТ
«Луцьке автотранспортне підприємство
10754» згідно ухвали господарського суду
від 14.04.2010р. (а.с.3-4).

В частині правомірності наказу
податкового органу на проведення
перевірки колегія суддів враховує, що
вказане питання було предметом
судового розгляду.

На час апеляційного розгляду
з'ясовано, що згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2014р. касаційну скаргу Луцької ОДПІ
задоволено частково; постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 13.11.2012р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2013р. у
справі № 2а/0370/3603/12 скасовано; справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції (а.с.167-170).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014р. у
задоволенні позову ВАТ «Луцьке
автотранспортне підприємство 10754» про
скасування наказу Луцької ОДПІ № 1810
від 26.10.2012р. «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки» відмовлено (а.с.171-174).

Таким чином, на час розгляду
справи в апеляційному порядку наказ
податкового органу про проведення
перевірки є нескасованим і дійсним, у
зв'язку з чим покликання позивача на
неправомірність рішення податкового
органу про проведення перевірки є
безпідставними.

Стосовно доводів позивача про
введення мораторію у справі про
банкрутство ВАТ «Луцьке
автотранспортне підприємство 10754»
колегія суддів виходить з того, що
відповідно до ст.ст.1, 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи з наведеного можна дійти
висновку, що дія мораторію поширюється
лише на задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями згідно із загальними
правилами нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, похідними від
основного зобов'язання.

Тож оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, то і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання
зазначених зобов'язань та примусове
стягнення на підставі виконавчих
документів коштів на виконання таких
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також штрафних санкцій
ґрунтується на законі.

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати страхових
внесків настав у позивача після
14.04.2010р., тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство,
дія мораторію на виконання цих
зобов'язань не поширюється.

Нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
з усіх видів заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється згідно з ч.1 ст.23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» лише з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Звідси, факт порушення справи про
банкрутство і введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів не може
слугувати достатньою перешкодою для
визначення грошового зобов'язання з
ПДВ у розглядуваному випадку.

Щодо фактичних обставин справи
колегія суддів підкреслює, що під час
проведення позапланової перевірки ВАТ
«Луцьке автотранспортне підприємство
10754» не було надано жодних документів, а
саме: податкових та видаткових
накладних, договорів купівлі-продажу,
товарно-транспортних накладних, які б
підтверджували поставку товару від
ТзОВ «Медео-Захід», рахунків-фактур,
актів прийому-передачі, документів
складського обліку, доручення на
отримання товару та сертифікатів
відповідності на придбаний товар.

Вказана обставина стверджується
складеним Актом № 679/22-1 від 01.11.2012р. про
ненадання документів, що належать до
предмету перевірки, та підписаним
головним бухгалтером ВАТ «Луцьке
автотранспортне підприємство 10754»
(зворот а.с.10).

Розглядувані правовідносини
врегульовані приписами ПК України,
діючими на час проведення
розглядуваної перевірки.

Зокрема, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п.44.6 ст.44 вказаного Кодексу у
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Оцінюючи в сукупності наведені
обставини, приймаючи до уваги
ненадання під час проведення перевірки
первинних документів, на підставі яких
був сформований податковий кредит по
операціям з придбання товарів у ТзОВ
«Медео-Захід», колегія суддів вважає,
що податковий орган прийшов до вірного
висновку про безпідставне формування
податкового кредиту на суму 63338 грн.

Доводи податкового органу про
нікчемність господарських операцій
позивача з ТзОВ «Медео-Захід», які
обґрунтовані придбанням цим суб'єктом
господарювання свиней, будівельних
матеріалів, цукру, ПММ та меблів, та
неможливістю у зв'язку з цим реалізації
сантехнічних матеріалів, позивачем під
час судового розгляду не спростовані.

При цьому, податковий орган
послідовно та логічно обґрунтував свою
позицію із вказаного питання, а також
підставно врахував податкову
інформацію, яка викладена в Актах
Луцької ОДПІ № 46/23-3/35594018 від 14.03.2012р.
«Про результати позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Медео-Захід» та №
753/23-3/35594018 від 18.04.2012р. «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Медео-Захід» (зворот а.с.9).

Таким чином, враховуючи підтвердження
в судовому засіданні обставин, якими
контролюючий орган обґрунтував свої
твердження про порушення позивачем п.1.4
ст.1, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4,
пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), п.п.44.3, 44.6 ст.44,
п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, ст.201 ПК України, а
відтак й покладених в основу
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, заявлений
позивачем позов є безпідставним та
необгрунтованим, через що задоволенню
не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
заявленого позову, з вищевикладених
мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській обл. задоволити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову Відкритого
акціонерного товариства «Луцьке
автотранспортне підприємство 10754» до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
обл. про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька