Справа № 826/3656/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2014 р. м. Київ
К/800/36312/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова
О.Ф.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва до
ОСОБА_4, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Інститут
транспорту нафти» про стягнення
надміру виплаченої пенсії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
міста Києва (далі - Управління ПФУ)
пред'явило у суді позов до ОСОБА_4 про
стягнення надміру виплаченої пенсії в
розмірі 39 263,41 гривень.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 квітня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року, в задоволенні позову Управлінню
ПФУ відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень.

Відповідач своїм правом, як сторони у
справі, не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися судами в процесі її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 18
серпня 2010 року, на підставі заяви та
поданих ним документів, призначена
пенсія за вислугу років відповідно до
пункту «б» статті 55 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

8 грудня 2011 року Управлінням ПФУ
проведена перевірка первинних
документів на підставі яких Публічним
акціонерним товариством «Інститут
транспорту нафти» видана довідка від 11
серпня 2010 року № 9 для призначення
ОСОБА_4 пенсії за вислугу років

За наслідком проведеної перевірки
складено акт, яким встановлено, що
документи про підтвердження виконання
геологорозвідувальних, пошукових,
топографо-геодезичних, геофізичних,
гідрологічних, лісовпорядних і
розвідувальних робіт у польових умовах
та одержання польового забезпечення в
інституті відсутні, оскільки в періоди
вказані в довідці ОСОБА_4 перебував у
відрядженнях і отримував кошти на
відрядження, що не дає йому права на
призначення даного виду пенсії.

За таких обставин, позивач дійшов
висновку, що інформація, зазначена в
довідці від 11 серпня 2010 року № 9 не
відповідає дійсності та
розпорядженням від 8 грудня 2011 року
припинив виплату пенсії ОСОБА_4, у
зв'язку безпідставним призначенням
йому пенсії

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
зловживань з боку відповідача на
момент звернення до Управління ПФУ про
призначення пенсії встановлено не
було.

Однак, вирішуючи спір по суті, суди
попередніх інстанцій не звернули увагу
на наступне.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС України до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі
термін "суб'єкт владних повноважень"
відповідно до пункту 7 частини першої
статті 3 цього ж Кодексу означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Системний аналіз наведених правових
норм дає підстави для висновку, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана лише суб'єктом
владних повноважень; а також такі
вимоги мають бути поєднанні з вимогою
про визнання протиправними рішення,
дій чи бездіяльності останнього.

Така правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постанові від 18 червня
2013 року у справі № 21-204а13.

Відповідно до статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин,
розглядаються судами в порядку
цивільного судочинства, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ставить вимогу про стягнення
безпідставно виплачено пенсії
відповідачу в розмірі 39 263,41
гривень призначеної на підставі
довідки від 11 серпня 2010 року № 9, що
містить недостовірні відомості.

Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

З наведеного також слідує, що відносини
про стягнення матеріальної шкоди,
завданої органу Пенсійного фонду
України внаслідок безпідставно
виплачених коштів на підставі
вищенаведених норм за своєю правою
природою є цивільно-правовими, а не
адміністративними.

Таким чином, за суб`єктним складом
сторін, змістом заявлених позивачем
вимог та предметом спору дана справа
підлягає розгляду місцевими
загальними судами у порядку,
визначеному Цивільним процесуальним
кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 157 КАС України суд закриває
провадження у справі, якщо її не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин, прийняті у справі
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження в
адміністративній справі.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 231 КАС
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року скасувати.

Провадження у справі в порядку
адміністративного судочинства
закрити.

Роз'яснити Управлінню Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі міста
Києва право звернення до суду в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников