Справа № 820/19065/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Сагайдак В.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Управління пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганській області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Старобільському
районі Луганської області про
стягнення витрат на виплату допомоги,-
Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Старобільському
районі Луганської області виплачену
суму витрат на виплату допомоги на
поховання ОСОБА_1 в розмірі 300,00 грн. на
користь Управління пенсійного фонду
України в Старобільському районі
В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Старобільському
районі Луганської області не
відшкодована позивачу сума витрат на
виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 в
розмірі 300,00 грн., якому безстроково
була встановлена 3 група інвалідності
по трудовому каліцтву.
В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив щодо
відсутності законних підстав для
відшкодування відповідачем на користь
позивача виплаченої суми витрат на
виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 в
розмірі 300,00 грн., оскільки відсутній
причинний зв'язок смерті ОСОБА_1 з
одержаним каліцтвом. Просив у
задоволенні позову відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позову, виходячи з
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.03.1993 р.
була призначена пенсія по інвалідності
3 групи по трудовому каліцтву,
відповідно до довідки МСЕК № 069834 серії
ВТЄ-20 від 01.03.1993 р. терміном на 1 рік.
Згідно витягу із акту огляду МСЕК до
довідки серії 2-18 АЕ № 172007 від 24.03.1994 р.
та витягу із акту огляду МСЕК до
довідки серії 2-20 ЛИ № 0011004 від 08.05.2002 р.
ОСОБА_1 була встановлена 3 група
інвалідності по трудовому каліцтву
безстроково. Згідно вказаних довідок
МСЕК та документів пенсійної справи
ОСОБА_1 за період з 01.03.1993 р. по 17.08.2014 р.
отримував пенсію як інвалід трудового
каліцтва. 17.08.2014 р. ОСОБА_1 помер.
На думку позивача, згідно акту
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за серпень 2014 року, сума
допомоги на поховання, яка виплачена
сім'ї померлого ОСОБА_1, в розмірі 300,00
грн., що підлягає відшкодуванню
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Старобільському
районі Луганської області, не
відшкодована. Вказана обставина стала
підставою для звернення позивача з
даним адміністративним позовом щодо
стягнення на його користь виплаченої
суми витрат на виплату допомоги на
поховання ОСОБА_1 в розмірі 300,00 грн. Суд
вважає необґрунтованою вказану
правову позицію позивача з огляду на
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 2008
року N 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальна, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими поховання;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Пунктом 5 частини першої статті 24
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. N 1105-XIV (далі
- ЗаконN 1105-XIV), Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.
У статті 21 цього Закону визначені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку Фонд у встановленому законом
порядку має, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.
Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року N
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).
Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону N 1105-XIV у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.
Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону N
1105-XIV убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
Аналіз норм Закону N 1105-XIV, який визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.
Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону N 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
Така правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
23.04.2013 р. № 21-108а13.
Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.
Суд зазначає, що доказів наявності
причинного зв'язку смерті ОСОБА_1 з
одержаним каліцтвом суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку
щодо відсутності законних підстав для
відшкодування відповідачем на користь
позивача виплаченої суми витрат на
виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 в
Відповідно до ч .1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Отже, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не обґрунтовані та не
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7-11, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного
позову Управління пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганській області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Старобільському
районі Луганської області про
стягнення витрат на виплату допомоги -
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Суддя
В.В.Сагайдак