Справа № 2а-5970/10/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/29102/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Шипуліної Т.М.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Павленко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Приватного
підприємства «Укрпромресурс»

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.04.2011

у справі № 2-а-5970/10/1670

за позовом Приватного підприємства
«Укрпромресурс»

до Лохвицької об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про визнання нечинним та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Лохвицької МДПІ: від 20.10.2010 № /0 про
визначення ПП «Укрпромресурс»
податкового зобов'язання з
прибуткового податку в сумі 151435,50 грн.,
в т.ч. в сумі 102957 грн. основного платежу
та в сумі 51478,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; від 20.10.2010 №
/0 про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 186686,50 грн., в т.ч. в сумі
122022,00 грн. основного платежу та в сумі
64664,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій;
від 20.10.2010 № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів найманих працівників в сумі
900,00 грн., в т.ч. в сумі 300,00 грн. основного
платежу та в сумі 600,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.04.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення позову
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Лохвицької МДПІ
від 20.10.2010 № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів підприємств в сумі 151435,50 грн., в
т.ч. за основним платежем в сумі 102957,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 51478,50 грн., та про
визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення від 20.10.2010 №
/0 про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 186686,50 грн., в т.ч. за
основним платежем в сумі 122022,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 64664,50 грн. У задоволенні позову в
цій частині відмовлено. У решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

ПП «Укрпромресурс» подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції. Посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну
відповідача у справі - Лохвицької
міжрайонної державної податкової
інспекції її правонаступником -
Лохвицькою об'єднаною державною
податковою інспекцією головного
управління Міндоходів у Полтавській
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Лохвицькою МДПІ проведено планову
виїзну перевірку ПП «Укрпромресурс» з
питань дотримання податкового
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.06.2010, за результатами якої складено
акт від 12.10.2010 № 325/23/32358759. На підставі
цього акта перевірки складено
оспорювані податкові
повідомлення-рішення.

Підставою для визначення за податковим
повідомленням-рішенням від 20.10.2010 №
/0 податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб
(найманих працівників) в сумі 900 грн., в
т.ч. 300 грн. основного платежу та 600,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій,
слугували висновки перевірки про
порушення вимог п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п.
«а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-ІV, що полягало у не
нарахуванні, не утриманні та не сплаті
позивачем як податковим агентом
податку з доходів фізичних осіб при
виплаті доходу в сумі 2000 грн. ОСОБА_3,
який є суб'єктом підприємницької
діяльності, за надані транспортні
послуги. При цьому податковий орган
вважає, що виплачений позивачем
фізичній особі-підприємцю доход за
надані послуги, не є доходом від
господарської діяльності, оскільки
надання транспортних послуг не
визначено у свідоцтві про сплату
єдиного податку як вид діяльності.

Задовольняючи позов в цій частині, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач не є податковим агентом
ОСОБА_3, оскільки останній отримав від
позивача доходи як суб'єкт
підприємницької діяльності від
здійснення такої діяльності, які
згідно з п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» оподатковуються за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань. Указом
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» не
обмежено суб'єктів малого
підприємництва здійснювати лише ті
види діяльності, що зазначені у
свідоцтві про сплату єдиного податку.

Підставою для визначення за податковим
повідомленням-рішенням від 20.10.2010 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 151435,50 грн., в
т.ч. 102957,00 грн. основного платежу та 51478,50
грн. штрафних (фінансових) санкцій,
слугували висновки перевірки про
порушення вимог п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 №
334/94-ВР.

Підставою для визначення за податковим
повідомленням-рішенням від 20.10.2010 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 186686,50
грн., в т.ч. 122022,00 грн. основного платежу
та 64664,50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, слугували висновки перевірки
про порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР

За висновками відповідача, викладеними
в акті перевірки, порушення наведених
вище норм закону полягало у
безпідставному включенні позивачем до
складу валових витрат та до складу
податкового кредиту витрат та податку
на додану вартість відповідно за
операціями з придбання маркетингових
послуг та послуг з розвантаження
гофроящиків у ПП «Скайлайн-плюс» та
маркетингових послуг у ПП
«Ост-Вест-Компани АК», у ТОВ «Вилор», у
ТОВ «Інноваційно-впроваджувальний
центр «Інтелект» за договорами, які є
нікчемними, оскільки спрямовані на
незаконне заволодіння майном держави
шляхом заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків до
держбюджету.

Відповідач ставить під сумнів реальне
придбання послуг з метою використання
в господарській діяльності з огляду на
те, що ПП «Скайлайн-плюс» має стан « 14» -
визнано банкрутом, а ПП
«Ост-Вест-Компани АК» - стан « 16» -
ліквідовано, а щодо їх правочинів з
позивачем контролюючими органами в
актах невиїзних перевірок зроблено
висновки про нікчемність. Також
відповідач вважає, що вчинені
позивачем господарській операції з
придбання маркетингових послуг та
розвантаження гофроящиків не мають
економічної мети. Акти здачі-приймання
робіт не містять інформації про місце
їх складання.

Крім того, відповідач вважає
завищеними валові витрати за
операціями з придбання позивачем
маркетингових послуг у ТОВ «Вилор» та у
ТОВ «Інноваційно-впроваджувальний
центр «Інтелект», вказуючи на те, що
акти здачі-приймання робіт не містять
обов'язкових реквізитів - змісту і
обсягу господарських операцій.

Скасовуючи оспорювані податкові
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач у
своїй господарській діяльності,
основним видом якої є продаж гофротари,
постійно використовував маркетингові
та інформаційні послуги. Надання таких
послуг підтверджується первинними
документами, а про зв'язок понесених
витрат з господарською діяльністю
свідчать вибірково надані документи -
звіти (маркетингове дослідження) ПП
«Скайлайн-плюс», ПП «Ост-Вест Компани
АК», ТОВ «Вилор. ПП «Скайлайн-плюс», ПП
«Ост-Вест Компани АК» на час вчинення
господарських операцій не були визнані
банкрутами та ліквідованими.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що первинними
документами не підтверджується зв'язок
витрат з господарською діяльністю
позивача.

Суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення.

Наявність законодавчо визначених
обставин для формування валових витрат
та податкового кредиту є обов'язковою,
але не є безумовною підставою для
визнання правомірності такого
формування за умови, якщо податковий
орган доведе, що відомості в первинних
документах не відповідають дійсності,
в тому числі, коли господарські
операції не мали реального характеру,
були спрямовані на протиправне
отримання податкових вигод з метою
ухилення від оподаткування.

Водночас нереальність
господарських операцій з придбання
платником податку послуг має
підтверджуватися належними,
допустимими та достатніми доказами і
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так само і реальний характер
господарських операцій має
підтверджуватися доказами, які
відповідають вищевказаним критеріям.

У податковому обліку
господарські операції мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення та понесення
витрат.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

З метою дослідження фактичного
придбання послуг необхідно
аналізувати умови їх постачання,
досліджувати усі первинні
бухгалтерські документи, складені під
час здійснення господарських операцій,
підстави, зміст придбаних послуг
відповідно до умов договорів, їх
вартість та виконання.

Також доведенню у таких справах
підлягають обставини щодо придбання
платником податків послуг з метою
використання у власній господарській
діяльності, у зв'язку з чим необхідно
встановити види господарської
діяльності, що здійснювалися платником
податків, мету здійснення
господарських операцій (призначення
послуг) тощо.

Висновки суди зробили без належного
дослідження питання щодо реального
здійснення господарських операцій. Суд
апеляційної інстанції не дослідив
доказів, на які посилався позивач в
обґрунтування наявності економічної
мети при придбанні маркетингових
послуг та послуг з відвантаження
гофротари. Суд першої інстанції у
підтвердження факту господарських
операції посилається на наявність у
позивача первинних документів, при
цьому не вказуючи їх реквізитів, не
конкретизуючи їх суті.

Порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, згідно із
ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення і
направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід
врахувати викладене, всебічно і повно
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, вирішити,
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Укрпромресурс»
задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.04.2011
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до Полтавського окружного
адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Т.М. Шипуліна