Справа № 295/13982/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"16" грудня 2014 р.
Справа № 295/13982/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області на
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "09" жовтня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області щодо
невиплати йому доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоровю в розмірах, визначених ст.ст.
39,50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобовязати відповідача
нарахувати та виплатити йому
щомісячну доплату до пенсії із
розрахунку 2-х мінімальних заробітних
плат, визначеної законодавством;
нарахувати та виплачувати йому
додаткову пенсію із розрахунку 100
процентів мінімальні пенсії за віком,
починаючи з 04.03.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії. У звязку із
захворюванням, повязаним з виконанням
службових обов"язків по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, його визнано
інвалідом 1-ї групи, проживає на
території радіоактивного забруднення
і має право на соціальні виплати,
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", які отримував не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, що призвело до порушення його
прав.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 09.10.2014 адміністративний
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії та
бездіяльність Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області щодо нарахування
та виплати ОСОБА_3 щомісячної доплати
до пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, за період з 04
березня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з
урахуванням проведених виплат, у
розмірах, менших, ніж визначено ст. ст.
39, 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язати Головне управління
пенсійного фонду України в
Житомирській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_3 доплату до пенсії як
інваліду 1 групи, як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії, який проживає
на території радіоактивного
забруднення щомісячно відповідно до
ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру 2-х
мінімальних заробітних плат, за період
з 04 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року,
з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру 100%
мінімальної пенсії за віком, яка
дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
період з 04 березня 2014 року по 02 серпня
2014 року, з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою в частині задоволення
позову, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
постановити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Дослідивши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи та
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з такого.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_3 є
інвалідом 1 групи і віднесений до 1-ї
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
проживає в зоні гарантованого
(добровільного) відселення.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та отримує доплату до
пенсії, додаткову пенсію, за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбачені
ст.ст.39,50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", однак у менших розмірах,
ніж встановлено Законом.

Згідно зі ст.39 вищевказаного Закону
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях,
підвищуються у таких же розмірах.

Відповідно до ст.50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, хворим внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом № 796-XII,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року
"Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначеною постановою, всупереч
вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплати як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати або пенсії,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретні розміри
доплат в твердій грошовій сумі та у
розмірах до прожиткового мінімуму.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону), не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року є чинними і підлягають
застосуванню: ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції,
відповідно до якої інвалідам 1 групи,
віднесеним до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 100 процентів мінімальної
пенсії за віком, а також ст.39 цього
Закону, відповідно до якої доплата до
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
вказаних виплат застосуванню
підлягають саме ст.ст. 39,50 Закону
№796-ХІІ, а не постанова КМ України за
№1210 від 23.11.2011 року, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Богунський районний
суд м.Житомира правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "09"
жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11508

3- відповідачу Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003

- ,