Справа № 382/1411/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бурзель Ю.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Безименної Н.В., Пилипенко О.Є.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - Вересоцької
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Яготинського базового
районного центру зайнятості
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_3 про стягнення
коштів, за апеляційною скаргою
Яготинського базового районного
центру зайнятості виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття на постанову
Яготинського районного суду Київської
області від 09 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Яготинський базовий районний центр
зайнятості виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття звернувся у суд із позовом
до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з
відповідача на користь центра кошти в
розмірі 140,18 грн.

Постановою Яготинського районного
суду Київської області від 09 вересня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
матеріалами справи не підтверджується
перебування відповідача у трудових
відносинах та отримання ним доходу під
час отримання допомоги по безробіттю.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Судовою колегією установлено, що в
період з 18.01.2012 по 10.06.2012 ОСОБА_3
отримував допомогу по безробіттю,
перебуваючи на обліку в Яготинському
районному центрі зайнятості (далі -
центр зайнятості), відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі наказу №НТ 131202 від 02.12.2013,
головним спеціалістом центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат допомоги по безробіттю ОСОБА_3,
за підсумками якої складено акт від
08.04.2104 №5 та виявлено, що в період з
06.06.2012 по 14.12.2012 ця особа перебувала в
трудових відносинах з ПП «Д.В.М.», що
підтверджується листом цього
підприємства №1/3 від 19.03.2014 та даними
ДПА України.

Зважаючи на результати розслідування,
центр зайнятості дійшов висновку про
те, що ОСОБА_3 безпідставно та незаконно
виплачено допомогу по безробіттю за
період з 06.06.2012 по 10.06.2012 в сумі 140,18 грн.

У зв'язку із чим, центром зайнятості
направлялось відповідачу повідомлення
про необхідність повернення вказаних
коштів (лист від 08.04.2014 №178-06)

Оскільки зазначені кошти відповідачем
центру зайнятості повернуті не були,
останній звернувся у суд за їх
стягненням.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів виходить із
наступного.

На час спірних правовідносин правові,
економічні та організаційні засади
реалізації державної політики у сфері
зайнятості населення, гарантії держави
щодо захисту прав громадян на працю та
реалізації їхніх прав на соціальний
захист від безробіття визначались
Законом України «Про зайнятість
населення» від 05.07.2012 року №5067-VI.

Зайнятістю за цим Законом визнається
не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно (ч. 1 ст. 1).

Згідно ч. 3 ст. 3 цього Закону зайнятість
населення забезпечується шляхом
встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

За ч. 1 ст. 4 Закону до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до статті 5 цього Закону у
сфері зайнятості держава гарантує,
зокрема, соціальний захист у разі
настання безробіття, до якого
відноситься допомога по безробіттю.

Умови та тривалість виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Підстави припинення виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 31
цього Закону. Так, виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі працевлаштування безробітного
(пп. 1 п. 1 цієї норми).

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» визначені права та
обов'язки застрахованих осіб. Так,
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані, зокрема, своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Частиною 3 цієї норми
передбачено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

У зв'язку з тим, що в ході вищезгаданого
розслідування було встановлено, що
відповідач перебував у трудових
відносинах з ПП «Д.В.М.» в період з 06.06.2012
по 10.06.2012, і не повідомив центр
зайнятості про такі обставини, позивач
дійшов висновку про зловживання ОСОБА_3
своїми правами, що є підставою для
стягнення суми виплаченої йому за цей
період допомоги по безробіттю.

Обговорюючи такі висновки позивача,
колегія суддів зазначає, що механізм
призначення, виплати допомоги по
безробіттю, у т. ч. одноразової для
організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу
визначений Порядком надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 року №307,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14.12.2000 року за № 915/5136.

Підпунктом 1 пункту 5.5 цього Порядку
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з пунктом 6.14 Порядку, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Таким чином, підставою для припинення
виплати допомоги по безробіттю та
стягнення її в судовому порядку є
фактичне перебування застрахованої
особи, зареєстрованої в центрі
зайнятості як безробітної, в трудових
відносинах (її працевлаштування) та
отримання нею доходів, тобто
здійснення нею трудової
(підприємницької) діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 48 Кодексу законів про
працю України трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника. Трудові книжки
ведуться на всіх працівників, які
працюють на підприємстві, в установі,
організації або у фізичної особи понад
п'ять днів. Трудові книжки ведуться
також на позаштатних працівників при
умові, якщо вони підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

Зазначені положення також передбачені
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженою наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
№58, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 17.08.1993 за № 110. Так,
положеннями цієї Інструкції, зокрема,
визначено, що трудові книжки ведуться
на всіх працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
(далі - підприємство) усіх форм
власності або у фізичної особи понад
п'ять днів, у тому числі осіб, які є
співвласниками (власниками)
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, сезонних і тимчасових
працівників, а також позаштатних
працівників за умови, якщо вони
підлягають державному соціальному
страхуванню. До трудової книжки,
зокрема, вносяться відомості про
працівника: прізвище, ім'я та по
батькові, дата народження, та відомості
про роботу, переведення на іншу
постійну роботу, звільнення.

Із трудової книжки ОСОБА_3, копія якої
наявна в матеріалах справи, вбачається,
що він був прийнятий на роботу в ПП
«Д.В.М.» на посаду підсобного робітника
11.06.2012 (згідно наказу №30 від 11.06.2012).

Таким чином, під час судового розгляду
не підтвердився факт умисного
невиконання відповідачем своїх
обов'язків чи зловживання ним своїми
права на соціальне забезпечення на
випадок безробіття в період з 06.06.2012 по
10.06.2012.

Зважаючи на відсутність належних
доказів в підтвердження трудових
відносин ОСОБА_3 з ПП «Д.В.М.» в указаний
період, за який позивач прагне стягнути
виплачену цій особі допомогу по
безробіттю, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують вищевикладене, а тому
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Яготинського
базового районного центру зайнятості
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду
Київської області від 09 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Н.В. Безименна
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст ухвали складений 15
грудня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Безименна Н.В.

Пилипенко О.Є.