Справа № 813/7089/14
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7089/14
Зал судових засідань № 5
Львівський окружний адміністративний
суд в складі
головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представників сторін:
позивача - ОСОБА_1
від представника відповідача - Ходус
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управління Держземагенства України у
Львівській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного Управління Держземагенства
України у Львівській області, в якому
1) визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в задоволенні
клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу
на розробку проекту землеустрою для
отримання у власність земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства - не більше 2,0
га в адміністративних межах
Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
2) зобов'язати відповідача
розглянути подане ОСОБА_1 клопотання
про надання безоплатно у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 га в адміністративних
межах Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
області та надати мотивовану відповідь
на клопотання у встановлений законом
3) відшкодувати на користь
позивача витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що Листом Головного
управління Держземагенства України у
Львівській області від 23 липня 2014 року
№ 31-13-0.5-6546/2-14 позивачу відмовлено у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для особистого селянського
господарства - не більше 2,0 га в
адміністративних межах Бартатівської
сільської ради, Городоцького району
Львівської області, та зазначено, що
надання земель комунальної власності
не належать до повноважень Головного
управління Держземагенства України у
Львівській області. Вважає таку
позицію відповідача такою, що порушує
його законні права на можливість
отримання земельної ділянки. При
написанні позовної заяви посилається
на ст.ст. 14, 124 Конституції України,
ст.ст. 2, 81, 116, 118, 121 та 122 Земельного
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
пояснення надав аналогічні до
викладеного у позовній заяві. Просить
задоволити адміністративний позов
Представник відповідача проти позову
заперечив в повному обсязі та подав
письмове заперечення на
адміністративний позов. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що Головним Управлінням
Держземагенства України у Львівській
області на адресу Відділу
Держземагенства у Городоцькому районі
було направлено запит з приводу
надання відповідної інформації про
земельні ділянки, зазначені у
клопотанні ОСОБА_1 та отримано
відповідь про те, що бажана земельна
ділянка перебуває у власності
Бартатівської сільської ради. Оскільки
відповідач не є розпорядником
зазначених земель, позивачу було
надано відмову у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства. На підставі
викладеного вважає, що ОСОБА_1
правомірно було відмовлено в
задоволенні клопотання від 19.05.2014 року,
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.
Заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та дослідивши їх у
судовому засіданні, судом встановлено:
На розгляд до Головного
Управління Держземагенства України у
Львівській області надійшло
клопотання від 19.05.2014 року від гр.
ОСОБА_1 в порядку ст. 118 Земельного
кодексу України, в якому просить:
- визначити без його погодження та
виділити йому земельну ділянку
орієнтовним розміром 2,00 га в
адміністративних межах Бартатівської
сільської ради Городоцького району
Львівської області з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства;
- надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки орієнтовною площею 2,00 га по
передачі його безоплатно у власність
для ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
До своєї заяви заявник долучив
ряд документів, а саме: копію паспорту
та ідентифікаційного коду ОСОБА_1,
графічні матеріали з бажаним місцем
розташування земельної ділянки в межах
території, що виділена (с.Бартатів,
Городоцький район, Львівська область),
графічну карту кадастрового розподілу
з бажаним місцем розташування
земельної ділянки, в межах території,
що виділена (с.Бартатів, Городоцький
район, Львівська область) та копію
договору доручення № 46/05/14-зд від 19.05.2014
За наслідками розгляду згаданої вище
заяви від 19.05.2014 року Головним
управлінням Держземагенства України у
Львівській області 23.07.2014 року за №
31-13-0.5-6546/2-14 надано відповідь та
роз'яснено ОСОБА_1, що відповідно до
інформації, наданої відділом
Держземагенства у Городоцькому районі
(№ 01-13/2627 від 15.07.2014 року), запропонована
до відведення земельна ділянка
відноситься до земель комунальної
власності Бартатівської сільської
ради, згідно проекту землеустрою щодо
розмежування земель державної і
комунальної власності Бартатівської
сільської ради Городоцького району
Львівської області, затвердженого
рішенням Бартатівської сільської ради
№ 302 від 07.10.2007 року, рішенням
Городоцької районної ради № 200 від
17.10.2007 року, розпорядженням Городоцької
районної державної адміністрації № 679
від 29.10.2007 року, рішенням Львівської
обласної ради № 282 від 20.09.2011 року,
розпорядженням Львівської обласної
адміністрації № 511/0/511 від 06.08.2012 року.
Надання земель комунальної власності
не належить до повноважень Головного
управління. Враховуючи наведене, та
керуючись ст. 122 Земельного кодексу
України, Головне Управління
Держземагенства України у Львівській
області відмовило ОСОБА_1 у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства.

Вирішуючи спір, суд керується
наступними положеннями чинного
законодавства:

Основним нормативно-правовим актом,
який регулює суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею є Земельний
кодекс України від 25.10.2001 року № 2768-III
(далі - ЗК України).

Відповідно до ст. 3 ЗК України, земельні
відносини регулюються Конституцією
України, Земельним кодексом України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами. Земельні
відносини, що виникають при
використанні надр, лісів, вод, а також
рослинного і тваринного світу,
атмосферного повітря, регулюються цим
Кодексом, нормативно-правовими актами
про надра, ліси, води, рослинний і
тваринний світ, атмосферне повітря,
якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Стаття 14 Конституції України визначає,
що земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Порядок набуття та реалізації права на
землю громадянами встановлений у
розділі IV Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої
статті 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 123 ЗК
України, особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні ділянки

Виходячи з наведених правових
норм вбачається, що право отримання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою, може бути реалізовано
громадянами у встановленому законом
порядку, зокрема необхідним є подання
відповідного клопотання до органу
місцевого самоврядування за місцем
розташування земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 1861
цього Кодексу.

Згідно положень ч. 9 ст. 118 ЗК України,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Наказом Мінагрополітики України від
25.01.2013 року № 40, зареєстрованим у
Мінстерстві юстиції України 14 лютого
2013 року за № 260/22792, внесено зміни до
Положення про Головне управління
Держземагенства у областях, згідно з
яким Головні управління
Держземагенства у областях наділено
повноваженнями щодо передачі
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Згідно п. 3 Положення про Управління
(Відділ) Держземагенства у районі,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України 10.05.2012 року № 258, завданням
Управління (Відділу) є реалізація
повноважень Держземагентства України
на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці. Управління (Відділ) відповідно
до покладених на нього завдань
здійснює ведення державного
земельного кадастру та отримує
інформацію про відведення земельних
ділянок; здійснює ведення Поземельних
книг та їх зберігання; створює
інформаційну базу даних з питань
реформування земельних відносин,
землеустрою, охорони та проведення
моніторингу земель, ведення державного
земельного кадастру, оціночної
діяльності і земельних торгів.

Отже, рішення щодо передачі у власність
чи надання у користування земельної
ділянки приймається Головним
управлінням Держземагентства України
у Львівській області на підставі
інформації наданої територіальним
органом Держземагентства нищого рівня
в межах області.

05 листопада 2014 року в судовому
засідання позивачем долучено до
матеріалів справи лист-відповідь від 11
липня 2014 року за № 01-13/2570-04, у якому
відділ Держземагенства у Городоцькому
району Львівської області на запит
ОСОБА_1 (в порядку Закону
України «Про інформацію», Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності») від 19.05.2014 року, роз'яснив
наступне: Відповідно до Інструкції із
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форма № 6-зем), затвердженої наказом
Держкомстату України від 05.11.1998 року №
377, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції 14.12.99 за № 788/3228, у
звітах вказують площі земель і
розподіл їх за власниками землі,
землекористувачами, угіддями та видами
економічної діяльності в межах
територій, які входять до
адміністративно-територіальних
одиниць, у тому числі окремо - в межах
населених пунктів, зрошувані та
осушені землі, розподіл земель за
формами власності.

На підставі наведеного, з врахуванням
того, що інформація про наявність
вільних земель, які знаходяться в
державній або комунальній власності по
видах цільових призначень формами
державної статистичної звітності із
земельних ресурсів не передбачена,
надано відомості про кількісні
характеристики земельних ділянок,
розподілення земель між власниками і
користувачами (розробка по формі 6-зем
станом на 01.01.2014 року додається).

Одночасно повідомлено, що 06.08.2012 року
головою Львівської обласної державної
адміністрації прийнято розпорядження
за № 511/0/5-11 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо розмежування земель
державної та комунальної власності за
межами населених пунктів
Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
області», у зв'язку з чим запитувану
інформацію щодо місця розташування
земельних ділянок в адміністративних
межах Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
області ОСОБА_1 може отримати
звернувшись безпосередньо до органу
місцевого самоврядування.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає,
що відповідач є неналежним органом,
який може розглядати клопотання
позивача в порядку ст. 118 ЗК України, а
отже, відповідно не може надати дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
підстав, визначених ст. 122 ЗК України,
оскільки не є розпорядником земель, які
знаходяться в адміністративних межах
Бартатівської сільської ради
Городоцького району Львівської
області.

Відтак, дії відповідача, при розгляді
клопотання ОСОБА_1 від 19.05.2014 року, є
правомірними, оскільки такий діяв на
підставі та в межах наданих йому
повноважень, передбачених
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 та ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого суб'єкти владних
повноважень зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на всі наведені
обставини в їх сукупності, суд вважає,
що дії відповідача відповідають
вимогам, встановленим частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в свою чергу позивач не довів
суду обставин, на яких ґрунтуються його
вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 151-154, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного Управління
Держземагенства України у Львівській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, визначеному ст. 254
КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлений 15 грудня 2014 року.

Суддя
Тертичний В.Г.