Справа № 826/10385/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2014 року №
826/10385/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі колегії суддів:
головуючого судді Добрянської Я.І.,
суддів: Бояринцевої М.А., Літвінової
А.В., розглянув відповідно до вимог ч. 6
ст. 128 КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1до
відповідача-1Кабінету Міністрів
України відповідача-2Департаменту
праці та соціального захисту населення
Миколаївської
Облдержадміністраціїпровизнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до відповідача Кабінету Міністрів
України про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22.07.2014 р. позовна
заява ОСОБА_1 була залишена без руху з
підстав не визначення суб'єкта владних
повноважень, до якого заявлені позовні
вимоги, відповідачем по справі, а саме -
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації, а також не
надання копії позовної заяви разом із
усіма додатками для вручення такому
відповідачу.

За наслідками усунення позивачем, у
визначені судом строки, недоліків
позовної заяви, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.08.2014 р. було відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10385/14, яка
буде розглядатися по суті колегією
суддів під головуванням судді
Добрянської Я.І., призначено попереднє
судове засідання на 18.09.2014 р., та
залучено відповідачем-2 по справі
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації.

Однак, у попереднє судове засідання
18.09.2014 р. всі сторони по справі № 826/10385/14
(позивач, відповідач-1 та відповідач-2)
не прибули та не скерували своїх
представників, хоча останні належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце попереднього судового засідання,
докази чого наявні в матеріалах справи.

Враховуючи зазначене, та керуючись
положеннями ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вирішив розглянути
питання щодо закінчення підготовчого
провадження та призначення до судового
розгляду адміністративної справи №
826/10385/14 в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, суд прийшов до висновку, що
спір не може бути врегульовано в
порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС
України.

Зважаючи на таке, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.09.2014 р. було закінчено підготовче
провадження у справі № 826/10385/14 та
призначено справу до судового розгляду
колегією суддів.

Так, у судове засідання 02.12.2014 р. всі
сторони по справі (позивач, відповідач-1
та відповідач-2) знову не прибули та не
скерували своїх представників, хоча
останні належним чином були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, докази чого наявні
в матеріалах справи.

З даного приводу, позивачем до
канцелярії суду було надіслано
письмову заяву, в якій ОСОБА_1 просить
суд розглядати справу по суті за його
відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх сторін по справі
(позивача, відповідача-1 та
відповідача-2) в судове засідання 02.12.2014
р., що були повідомлені належним чином
про слухання справи, суд ухвалив
продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/10385/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Про перехід до розгляду справи №
826/10385/14 в порядку письмового
провадження позивача, відповідача-1 та
відповідача-2 було належним чином
повідомлено листом від 02.12.2014 р., докази
чого містяться в матеріалах справи.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/10385/14 в порядку письмового
провадження, станом на 12.12.2014 р. інших
документів з приводу даного спору від
сторін до канцелярії суду не надходило.

Так, у позовній заяві позивач просить
суд:

- зобов'язати Кабінет Міністрів України
на протязі місяця профінансувати
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації в розмірі 5 424 грн.
для виплати позивачу матеріальної
допомоги за 2013 р. та 2014 р.;

- зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення
Миколаївської Облдержадміністрації
доплатити разову допомогу позивачу за
2013 р. у розмірі 2 722 грн., та за 2014 р. у
розмірі 2 702 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач у своїй позовній заяві
зазначає про те, що в результаті
протиправних дій відповідача-1
Кабінету Міністрів України по виплаті
матеріальної допомоги до святкування
дня Перемоги у Великій Вітчизняній
Війні 9 травня, ОСОБА_1, як ветерану
війни, у 2013-2014 роках було завдано
матеріальної шкоди в розмірі 5 424 грн.

Відповідачами з приводу даного спору
жодних письмових заперечень на позовну
заяву до канцелярії суду не подавалося.

Отже, розглянувши подані позивачем
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви
позивача, на підставі постанови
Кабінету Міністрів України № 149 від
13.03.2013 р. та постанови Кабінету
Міністрів України № 102 від 16.04.2014 р.,
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації виплатив
позивачу ОСОБА_1 до 05 травня в 2013 р. 125
грн., та в 2014 р. 145 грн.

З даного приводу, як зазначає позивач у
своїй позовній заяві, внаслідок
неправомірних постанов Кабінету
Міністрів України № 149 від 13.03.2013 р. та №
102 від 16.04.2014 р., ОСОБА_1 не було доплачено
матеріальну допомогу до святкування
дня Перемоги у Великій Вітчизняній
Війні 9 травня: в 2013 році - 2 722 грн., та в
2014 році - 2 702 грн.

Зважаючи на таке, позивач звернувся за
захистом своїх порушених, на його
думку, прав та інтересів у судовому
порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва,
відповідно до чого просив суд:

- зобов'язати Кабінет Міністрів України
на протязі місяця профінансувати
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації в розмірі 5 424 грн.
для виплати позивачу матеріальної
допомоги за 2013 р. та 2014 р.;

- зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення
Миколаївської Облдержадміністрації
доплатити разову допомогу позивачу за
2013 р. у розмірі 2 722 грн., та за 2014 р. у
розмірі 2 702 грн.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
вивчивши норми чинного законодавства з
приводу даного спору, Окружний
адміністративний суд м. Києва дійшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (стаття 12) передбачена виплата
щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни до 5 травня та надано
доручення Кабінету Міністрів України
щорічно у проекті Державного бюджету
передбачати цільові кошти, необхідні
для виплати зазначеної допомоги.

Згідно зі статтею 95 Конституції
України, єдиним законодавчим актом,
яким визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків, є закон про Державний бюджет
України, котрий ухвалюється Верховною
Радою України.

Функції виплати одноразової грошової
допомоги ветеранам війни покладені на
органи соціального захисту населення,
але кошти для цієї виплати
перераховуються з державного бюджету.

Враховуючи вищезазначене, як
підтверджується наявними матеріалами
справи, позивачу ОСОБА_1, як учаснику
війни, було виплачено разову грошову
допомогу:

- у 2013 році в розмірі 135,00 грн., який
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03.2013 р. № 149
«Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань»;

- у 2014 році в розмірі 145,00 грн., який
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 16.04.2014 р. № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань».

Тобто, згідно наявних у справі доказів,
відповідачем-2 Департаментом праці та
соціального захисту населення
Миколаївської Облдержадміністрації
було у повній відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 13.03.2013 р. № 149 «Деякі питання виплати
у 2013 році разової грошової допомоги до 5
травня, передбаченої Законами України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014 р. № 102 «Деякі питання виплати
у 2014 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» виплачено
позивачу ОСОБА_1, як учаснику (ветерану)
війни разову грошову допомогу до 5
травня в 2013 році та в 2014 році.

В даному випадку, відповідач-2 жодним
чином не впливає на розмір такої
виплачуваної разової грошової
допомоги учасникам (ветеранам війни) до
дня Перемоги, який у свою чергу
встановлюється виключно постановами
Кабінету Міністрів України за рахунок
коштів, передбачених Державним
бюджетом на кожний поточний рік.

Зазначена позиція також була доведена
відповідачем-2 до позивача в листі
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
Облдержадміністрації від 01.08.2014 р. №
37-К, який отриманий ОСОБА_1, та
наведеного не заперечувалося самим
позивачем.

З даного приводу, як вбачається з
наявних матеріалів справи, та жодним
чином не було заперечено (спростовано)
позивачем, наведені вище постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 р.
№ 149 та від 16.04.2014 № 102 (на підставі яких
відповідачем-2 було сплачено позивачу
разову матеріально допомогу, як
учаснику (ветерану) війни до дня
Перемоги в 2013 р. та в 2014 р.) - є чинними, та
не були визнані протиправними та
скасованими у встановленому законом
порядку, а отже підлягають до виконання
всіма суб'єктами, яких останні
стосуються.

Крім того, в даній адміністративній
справі позивач також не заявляв
позовних вимог щодо визнання
протиправними та скасування постанов
Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 р.
№ 149 та від 16.04.2014 № 102, на підставі яких,
як наголошує позивач, відповідачем-2
було сплачено позивачу разову
матеріально допомогу, як учаснику
(ветерану) війни до дня Перемоги в 2013 р.
та в 2014 р. не у повному обсязі та не
доплачено за 2013 р. 2 722 грн., та за 2014 р. 2 702
грн.

Згідно із частиною другою статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадови особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Зважаючи на таке, в суду відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог позивача, оскільки, як
підтверджується наявними у справі
доказами, в даному випадку
відповідачем-1 та відповідачем-2 не було
порушено прав та інтересів позивача,
про які останній зазначає у своїй
позовній заяві, та вказані відповідачі
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, позивач не довів суду
обґрунтованість заявлених ним
позовних вимог, що спростовуються
наявними матеріалами справи та нормами
наведеного законодавства, зважаючи на
що, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для відмови в
адміністративному позові.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
69-71, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
М.А. Бояринцева

А.В. Літвінова

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 12.12.2014 р.