Справа № 9101/103072/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа № 1170/2а-5075/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

при секретарі - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
17.05.2012 р.

у справі № 1170/2а-5075/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - позивач)

до відповідача Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - відповідач)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до відповідача, в якому просив
скасувати податкові повідомлення -
рішення відповідача від 28.12.2009 р.: №
/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності в розмірі 11
994 грн.; № /0, яким визначено суму
штрафних (фінансових) санкцій з податку
на додану вартість в розмірі 3 570 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17.05.2012 р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено
в повному обсязі.

Рішення обґрунтовано тим, що
постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року
в адміністративній справі № 2а-1980/10/1170,
яка набрала законної сили - 27.10.2010 року,
було стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України податковий
борг у сумі 15 364 грн. та податкові
повідомлення-рішення від 28.12.2009 р.: №
/0, № /0 визнано законними та
такими, що підлягають виконанню. Отже,
названим судовим рішення, що набрало
законної сили, були встановлені
обставини, які підтвердили законність
та правомірність висновків посадових
осіб відповідача, наведених ними в акті
перевірки, що спростовує доводи
позивача про незаконність таких
висновків, наведені ним в позові. На
підставі зазначеного, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення були винесені
відповідачем із дотриманням усіх
зазначених принципів, а тому вони є
законними і не підлягають скасуванню.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а також на
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що суд не дослідив та
не оцінив фактів правомірності
проведення перевірки та складання
відповідачем акту перевірки, а також
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень. Зазначає, що при
проведенні перевірки податковий орган
не досліджував первинні документи,
зокрема, видаткові накладні на предмет
наявності в них обов'язкових
реквізитів, а відповідно, відхилення їх
як таких, що не підтверджують валові
витрати є безпідставним.

В акті перевірки зазначено лише про
документальне підтвердження валових
витрат, без жодного посилання на певний
документ.

Позивач не погоджується з висновком
суду про те, що Постановою
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року
по справі № 2а-1980/10/1170 були встановлені
обставини, які підтвердили законність
та правомірність висновків посадових
осіб відповідача, наведених ними в
акті. Вказує, що в мотивувальній
частині Постанови Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
08.09.2010 року по справі № 2а-1980/10/1170
зазначено лише про факт проведення
перевірки і складання акту перевірки, і
зафіксовано висновки вказаного акту.

Позивач також вважає, що судом невірно
застосовано норми матеріального права.

Зазначає, що судом на підставі норм
Закону України «Про податок на додану
вартість», які регулюють питання
реєстрації осіб в якості платників ПДВ
та відповідальність за ненарахування
та несплату податку особами, які не
зареєструвались платником податку,
зроблено висновок про обґрунтованість
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за неподачу декларації з ПДВ.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_3 підтримала доводи
апеляційної скарги, просила скасувати
рішення суду першої інстанції та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що позивач
зареєстрований у якості суб'єкта
господарювання виконавчим комітетом
Олександрійської міської ради
Кіровоградської області 20.12.2005 року,
номер запису про державну реєстрацію 2
001969 (т.1 а.с. 10).

З 26.11.2009 року по 09.12.2009 року податковим
органом була проведена документальна
планова виїзна перевірка фінансово -
господарської діяльності з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 року по
30.09.2009 року. Перевірка проводилась з
відома та в присутності позивача. За
результати перевірки складено акт
перевірки від 14.12.2009 року №799/1700/НОМЕР_1
(т.1 а.с. 22 -29).

В ході перевірки, зокрема, встановлено,
що позивачем порушено вимоги:

- п. 2 Указу Президента України від 03.07.1998
року №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» із
змінами та доповненнями, внесеними
Указом Президента України від 28.06.1999
року №746/99 року, щодо можливості
перебування на спрощеній системі
оподаткування, в результаті чого
встановлено заниження позивачем
обсягу виручки в сумі 702 277 грн., у тому
числі по періодах: за 2007 рік на суму 233 054
грн. за 2008 рік на суму 598 465 грн. та
завищення обсягу виручки за 9 місяців
2009 року у сумі 129 242 грн.;

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 року №13-92 «Про
прибутковий податок з громадян» та пп.
«а», «в» п. 19.1 ст. 19 Закону України від
22.05.2003 року №3889 -IV «Про податок з
доходів фізичних осіб», у зв'язку з чим
позивачеві донараховано податок з
доходів фізичних осіб за період, що
перевірявся, у сумі 11994, грн., в тому
числі по періодах: за 2007 рік у сумі 1500
грн. за 2008 рік у сумі 8926 грн., за 2009 рік у
сумі 1568 грн.;

- п.п. 2.3.1 п. 2.3. ст. 2, п. 9.3, п. 9.4 ст. 9 Закону
України від 01.04.1997 року №168/97 -ВР «Про
податок на додану вартість», у
результаті чого встановлено неподання
позивачем декларацій по податку на
додану вартість у період з 01.01.2008 року
по 30.09.2009 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 28.12.2009 року: №
/0, яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3
570 грн. за неподання декларації згідно
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість (т.1 а.с. 11); № /0,
яким позивачеві визначено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності в
розмірі 11 994 грн., за порушення пп. а, в
п.19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» та ст. 13 ДКМУ
«Про прибутковий податок з
громадян»(т.1 а.с. 12).

Щодо правомірності названих
податкових повідомлень-рішень судом
встановлено наступне.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2007 року по 30.09.2009
року була зареєстрована як особа, що
перебуває нас прощеній системі
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємства» із змінами та
доповненнями, внесеними Указом
Президента України від 28.06.1999 р. № 746/99.

Звіти платника єдиного податку ПП
ОСОБА_1 до Олександрійської ОДПІ
надавались своєчасно та в повному
обсязі.

В той же час п. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
28.06.1999 р. № 746/99 (із змінами та
доповненнями) для суб'єктів, що
перебувають нас прощеній системі
оподаткування, визначений граничний
обсяг виручки у розмірі 500 000 грн. на
рік.

СГ-фізичною особою ОСОБА_1 за 2007 рік
отримано виручку у розмірі 637 000,2 грн.,
що на 137 000,2 грн. перевищує граничний
обсяг виручки відповідно до п. 1
вищезазначеного Указу.

В порушення п. 5 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
28.06.1999 року № 746/99 та ст. 13 розділу IV
Декрету КМУ «Про прибутковий податок з
громадян» « 13-92 від 26.12.1992 року
СГД-фізична особа ОСОБА_1 не прийшла на
загальну систему оподаткування, не
подала декларацію про доходи за
наслідками звітного періоду,
наступного за тим, в якому виникло
перевищення обсягу виручки (4кв 2007р.) та
не зареєструвалась платником податку
на додану вартість з 01.01.2008 р., чим
порушила п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п. 9.3, п. 9.4 ст. 8
Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (із
змінами та доповненнями).

За даними документальної перевірки
сума перевищення граничного обсягу
виручки 500 000 грн. за 2007 р. склала 137 000,2
грн. Перевищення складається із суми
коштів, зарахованих на рахунки ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» (МФО 323538) та ВАТ
КБ «Надра» (МФО 323624) від закладів
охорони здоров'я Олеександрійської
міської ради та Олександрійського
геріатричного пансіонату з
спеціальним відділенням.

Так, згідно акту перевірки, приватний
підприємець ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2008 р.
по 30.09.2009 р. отримала дохід на рахункові
рахунки ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(МФО 323538) та ВАТ КБ «Надра» (МФО 323624) від
закладів охорони здоров'я
Олеександрійської міської ради та
Олександрійського геріатричного
пансіонату з спеціальним відділенням в
сумі 1 238 823 грн. в т.ч. за 2008 р. - 918 065 грн.,
за 9 місяців 2009 р. - 320 758 грн.

Доказів, зокрема банківських виписок,
які б спростували відомості, викладені
в акті перевірки, позивач не подав.

Як свідчить зміст акту перевірки,
декларації за 2007р., 2008 р., 9 міс. 2009 р.
позивачем до податкового органу не
подавались.

Доказів, що спростовують названі
відомості, позивач не надав.

Згідно зі ст. 13 розділу VI Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин), оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи.

У відповідності до п.п. а, в п.19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (який був чинний на
момент виникнення спірних
правовідносин), платники податку
зобов'язані, вести облік доходів і
витрат у обсягах, достатніх для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку зобов'язаний цим
Законом подавати декларацію або має
право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податковий кредит. Подавати декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього Закону таке подання є
обов'язковим; на вимогу податкового
органу та у межах його компетенції,
визначеної законодавством, пред'являти
документи і відомості, пов'язані з
виникненням доходу або права на
отримання податкового кредиту,
обчисленням і сплатою податку, та
підтверджувати необхідними
документами достовірність відомостей,
зазначених у декларації з цього
податку.

На підставі п.п. 2.3.1 п.2.3 ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин),
особа підлягає обов'язковій реєстрації
як платник податку у разі, коли
загальна сума від здійснення операцій
з поставки товарів (послуг), у тому
числі з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Відповідно до п.9,3, 9.4 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», особи, які підпадають під
визначення пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, зобов'язані зареєструватися як
платник податку у податковому органі
за їх місцезнаходженням (місцем
проживання). Форма заяви про реєстрацію
визначається у порядку, визначеному
центральним податковим органом.

Як свідчать матеріали справи,
платником ПДВ позивач у перевіряємому
періоді не реєструвалась. Декларації
по ПДВ не надавались. Свідоцтво
платника ПДВ не отримувала.

На підставі п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки,
визначені законодавством, сплачує
штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за кожне таке неподання або її
затримку.

Суд вважає, що застосування до
відповідачем до позивача штрафу за
неподання декларації з ПДВ у розмірі 3
570 грн. на підставі п.п. 17.1.1 п.17.1 ст.17
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" - є обґрунтованим (розрахунок
т. 1 а.с. 34).

У відповідності до п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податків у разі, якщо платник податків
не подає у встановлені строки
податкову декларацію.

Як свідчить зміст акту перевірки, за
відсутності декларації позивача
податковий орган самостійно визначив
останньому зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 11 994 грн.,
яке відповідає змісту та висновкам
акту перевірки (т. 1 а.с. 28).

Показники складової об'єкта
оподаткування, зазначені у акті
перевірки, підтверджуються
поясненнями позивача, наданими до
податкового органу 14.12.2009 р. (т. 1 а.а. 30),
та співпадають з останніми. В названих
поясненнях позивач, зокрема, зазначає
суми витрат, підтверджені
документально.

Акт перевірки від 14.12.2009 р. (т. 1 а.с. 22-29)
підписано позивачем без будь-яких
зауважень.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що податковий орган довів
правомірність та обґрунтованість
винесених податкових
повідомлень-рішень та визначених в них
сум.

Колегія суддів також вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
законності та обґрунтованості рішень
податкового органу, а рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову є вірним по суті, що
згідно ч. 2 ст. 200 КАС України виключає
підстави для його скасування.

На підставі вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 слід залишити
без задоволення. Постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17.05.2012 р. -
без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17.05.2012 р. -
без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення судового
рішення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня
складення судового рішення в повному
обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко