Справа № 825/3284/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/3284/14
інстанції: Клопот С.Л
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Епель О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.11.2011 року
по справі за позовом Прилуцького
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прилуцький міськрайонний центр
зайнятості звернулися до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення виплаченого
матеріального забезпечення у розмірі
4217,65 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.11.2011 року
позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції.
В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону
України «Про зайнятість населення»
(далі - Закон) державна служба
зайнятості створюється для реалізації
державної політки зайнятості
населення, професійної орієнтації,
підготовки і перепідготовки,
працевлаштування та соціальної
підтримки тимчасово непрацюючих
громадян.

Статтею 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-III (далі
- Закон № 1533-III) закріплено, що на центри
зайнятості покладено функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
страхування України на випадок
безробіття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 28 Закону №
803-XII, право на допомогу по безробіттю
мають незайняті (непрацюючі) громадяни,
визнані у встановленому порядку
безробітними.

Як убачається з вимог ст. 2 зазначеного
Закону, безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи
не мають заробітку або інших
передбачених законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Пунктом 1 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 р. № 219 до державної служби
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні можуть звертатися
всі незайняті громадяни, які бажають
працювати, а також зайняті громадяни,
які бажають змінити професію або місце
роботи, влаштуватися на роботу за
сумісництвом чи у вільний від навчання
час.

Відповідно до п. 2 даного Порядку не
зайняті громадяни, які звертаються до
державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні,
підлягають реєстрації. Під час
реєстрації особа, що звернулася до
центру зайнятості засвідчує особистим
підписом достовірність внесених до неї
даних.

З матеріалів справи слідує, що
відповідач в період з 01.12.2005 року по
21.12.2006 року, 18.12.2007 року по 01.10.2008 року
перебував на обліку у Прилуцькому МЦЗ
та отримував допомогу по безробіттю.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців» датою
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця є дата внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця.

Стаття 46 вищевказаного Закону
передбачає, що фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб га
фізичних осіб - підприємців 13.12.2002р.
державна реєстрація фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, 18.07.2014 року державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем. За результатами даних від
державного реєстратора та на виконання
вимог Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним був оформлений акт № 9 від
11.09.2014. (а.с. 25).

Таким чином, ОСОБА_2 з 01.12.2005 року по
21.12.2006 року, з 18.12.2007 року по 01.10.2008 року
перебував на обліку у Прилуцькому МЦЗ
як безробітний та був зареєстрований в
якості фізичної особи -підприємця.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

За п. 6.14 розділу 6 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 307 від 20.11.2000 року,
якщо під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги
по безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Сторонами не заперечується, що
відповідачу було виплачено позивачем
матеріальне забезпечення за період з
01.12.2005 року по 21.12.2006 року у сумі 1351 грн. 51
коп., з 18.12.2007 року по 01.10.2008 року - 2866 грн.
14 коп., а всього 4217 грн. 65 коп.

12.09.2014 року відповідачем було прийнято
наказ № 171 про повернення коштів в
розмірі 4217 грн. 65 коп. Також, з метою
досудового врегулювання спору,
позивачем 12.09.2014 було направлено
відповідачу листа № 01/2127, в якому
повідомлено про прийняте рішення,
запропоновано добровільно повернути
незаконно отримане матеріальне
забезпечення та роз'яснено право на
оскарження наказу. Разом з тим,
відповідач до центру зайнятості
вищого рівня або в судовому порядку не
оскаржив наказ № 171 від 12.09.2014 про
повернення коштів, а, отже, він є чинним.
Кошти в добровільному порядку
відповідачем не повернуто.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач безпідставно отримував
допомогу по безробіттю, оскільки на час
звернення до служби зайнятості
відносився до зайнятого населення, про
що не повідомив центр зайнятості
всупереч ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції обставини справи
встановлені правильно, з'ясовані повно
та об'єктивно, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.11.2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Епель О.В.

Кобаль М.І.