Справа № 2а/756/452/13
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/756/452/13
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Бистрик Г.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від "23" грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними.
Постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від "23" грудня 2013 року в задоволені
позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 23.12.2013 року та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від "23" грудня 2013 року - без змін,
виходячи із наступного.
Відповідно
до ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом першої
інстанції, 06.02.2012 року по 08.12.2014 року на
підставі заяви позивача від 15.02.2012 року
№ 22039 рішенням управління про
призначення допомоги сім'ям з дітьми
від 01.03.2012 року була призначена
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, що не перевищує мінімальний.
З 06.02.2012 року
по 08.12.2014 року розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку складає 130 грн.

Позивач посилається на те, що він має
право на отримання щомісячної допомоги
по догляду за дитиною в розмірі
прожиткового мінімуму, як зазначено у
статті 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".
Разом
з тим, згідно з п. 5 зазначеного Закону
до стабілізації економічного
становища в Україні розмір виплат,
передбачених статтями 41, 43, 46 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України щороку виходячи з рівня
забезпечення прожиткового мінімуму
одночасно з встановленням розміру
страхових внесків з поступовим
наближенням виплат до прожиткового
мінімуму.

Таким чином, законодавцем прямо
визначено, що в умовах «до стабілізації
економічного становища» розмір
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною, передбачений ст.43 Закону
№2240-ІІІ від 18.01.2001р., не застосовується,
а застосуванню підлягає розмір
допомоги, визначений спеціальним
законом на відповідний рік. Чинність
даного пункту Перехідних положень
Закону вказує на позицію законодавця
щодо відсутності факту стабілізації
економічного становища, у зв'язку з чим
розміри допомоги по догляду за дитиною,
встановлені ст.43 Закону застосуванню
не підлягають.
Пунктом 23
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» були внесені зміни до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».
Відповідно до
частини першої статті 15 вказаного
Закону «Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень». В розділі VIII
прикінцевого положення
вищезазначеного Закону вказано, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається в розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року -50
відсотками, з 1 січня 2009 року -75
відсотками, з 1 січня 2010 року -100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним), деякі пункти
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України». При цьому пункт 23 щодо
внесення змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
таким, що не відповідає Конституції
України, не визнаний.
Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».
Отже,
за наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах
необхідно застосовувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.
01.01.2008
р. набрали чинності зміни до ст. 15
Закону України № 2811 від 21.11.1992 р.,
відповідно до яких допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.
З
урахуванням викладеного, суд не
погоджується з аргументами позивача
про виплату допомоги на дитину у
розміру прожиткового мінімуму на одну
працездатну особу на місяць, замість
суми, яку позивач отримує, так як
вказані норми Закону №2811 не
скасовувались та не конституційними не
визнавались.
Підсумовуючи наведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи викладені в апеляційній
скарзі не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Тому, апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - необхідно залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду м.Києва від "23" грудня 2013
року - без змін.
Керуючись, ст.ст. 3, 17, 19, 108, 200, 205, 206 КАС
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2
- відмовити.

Постанову Оболонського районного суду
м.Києва від "23" грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

Г.М. Бистрик

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Бистрик Г.М.