Справа № 826/3331/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ексіст Україна" до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ексіст Україна"
звернувся до суду з позовом Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень від 14
лютого 2013 року № та № 0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 червня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби від 14
лютого 2013 року № та №.
Зобов'язано відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в сумі
2 294,00 грн. на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ексіст
Україна» за рахунок Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунків Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва Державної податкової служби за
рахунок бюджетних асигнувань.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Подільському районі міста
Києва Державної податкової служби
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року апеляційну скаргу задоволено
частково, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
червня 2013 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 14 лютого 2013 року
№ та № в частині
збільшення ТОВ «Ексіст Україна»
податкового зобов'язання та
нарахування штрафних санкцій по його
взаємовідносинах з ТОВ «Софттрейд»,
ТОВ «Стіл Хоукс», ТОВ «Лінтаун» та ТОВ
«Формула 2000», встановлених актом
податкової перевірки № 657/22-604/36047792 від
28 грудня 2012 року. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ексіст Україна" та
Державна податкова інспекція у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби подали
касаційні скарги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 серпня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року скасовано. Справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі м. Києва проведено
планову перевірку ТОВ "Ексіст Україна"
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період за період з 01
січня 2011 року по 30 вересня 2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2012
року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено Акт №657/22-604/36047792
від 28 грудня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем: п. 138.1.1. п.138.1, п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток підприємств на
загальну суму 1 620 518 грн.; п.п. 16.1.11 п. 16.1
ст. 16, п. 45.2 ст. 45, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188,
п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 982 591
грн.

На підставі встановлених порушень, 14
лютого 2013 року відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення:
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму1 040 579
грн. (з них: за основним платежем - 765 924
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 274 655 грн.); №,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
2 021 390 грн. (з них: за основним платежем - 1
620 518 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 400 875 грн.).

Не погоджуючись з вищевказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

В силу п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник. податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

В силу п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для донарахування позивачу
зобов'язань з податку на прибуток
підприємств та податку на додану
вартість стали висновки щодо
безпідставного віднесення позивачем
до складу податкового кредиту та
валових витрат коштів сплачених при
взаємовідносинах з ТОВ «Софттрейд»,
ТОВ «Стіл Хоукс», ТОВ «СВ Транс Інвест»,
ТОВ «Лінтаун» та ТОВ «Формула 2000»,
оскільки правочини, укладені позивачем
із вказаними контрагентами, укладено
без мети настання реальних наслідків
та, на переконання податкового органу,
є нікчемними.

Судом встановлено, що між позивачем ТОВ
"Ексіст Україна" та ТОВ «Софттрейд»,
укладено договір поставки № 0606/11 від
06.06.2011 року.

Так, ТОВ «Софттрейд» поставило товар
Позивачу на загальну суму 2 957 719,58 грн., в
тому числі ПДВ 492 953,31 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: № 146 від 10 червня 2011 року, №
148 від 14 червня 2011 року, № 150 від 20 червня
2011 року, № 152 від 22 червня 2011 року, № 158
від 23 червня 2011 року, № 166 від 01 липня 2011
року, № 172 від 01 липня 2011 року, № 189 від 07
липня 2011 року, № 196 від 11 червня 2011 року,
№ 200 від 18 липня 2011 року, № 208 від 21 липня
2011 року, № 228 від 01 серпня 2011 року, № 233
від 04 серпня 2011 року, № 245 від 08 серпня
2011 року, № 262 від 16 серпня 2011 року.

Оплата придбаного товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями на
загальну суму 2 950 000 грн., в т.ч. ПДВ - 491
666,67 грн.

На підтвердження реальності договору
№ 0606/11 від 06 червня 2011 року, позивачем
надано: реєстри прибуткових/податкових
накладних, реєстр платіжних доручень,
копію договору
транспортно-екпедиційного
обслуговування, копії актів
здачі-приймання (надання послуг), копію
договору про надання послуг зберігання
товарно-матеріальних цінностей, копії
податкових розрахунків сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку та докази їх направлення
відповідачу.

Також, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року, у справі №2а-3147/12/2670 позовні
вимоги ТОВ «Ексіст Україна» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 22 лютого 2012
року № - задоволено.

При цьому, реальність укладеного між
позивачем та TOB «Софттрейд» договору №
0606/11 від 06 червня 2011 року, була
предметом дослідження у справі
№2а-3147/12/2670.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на наявність рішення, яке
набрало законної сили, та яким
встановлено реальність договору № 0606/11
від 06 червня 2011 року, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про безпідставність
висновку відповідача про його
нікчемність.

Крім того, реальність виконання
вищевказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами, що
відповідають вимогам податкового
законодавства.

Судом також встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Стіл Хоукс» укладено
договір поставки від 01 травня 2012 року
№21-05-014, згідно якого ТОВ «Стіл Хоукс»
протягом дії договору поставляє ТОВ
«Ексіст Україна» запасні частини на
автомобілі та технічні рідини, на
виконання якого ТОВ «Стіл Хоукс»
поставило позивачу автозапчастини та
супутні автотовари на загальну суму 730
238 грн.

На підтвердження виконання даного
договору, позивачем надано копії
видаткових накладних, копію договору
№6970 на перевезення вантажів
автомобільним транспортом.

Так, в Акті перевірки вказано, що на
виконання умов договору від 01 травня 2012
року №21-05-014 було виписано накладні за
період з 01 червня 2012 року по 20 червня 2012
року.

На підтвердження відвантаження ТОВ
«Стіл Хоукс» товару ТОВ «Ексіст
Україна» в червні місяці 2012 року,
позивачем надано суду копії
товарно-транспортних накладних,
кількість та дати яких співпадають з
переліком накладних зазначених в Акті,
а також копію акту-реєстру наданих
послуг за червень місяць 2012 року, яким
засвідчено факт здійснення
перевізником транспортних послуг на
загальну суму 241 166,25 грн.

Крім того, в матеріалах справи
міститься нотаріально засвідчена
заява Яковчука М.Ф. (директора ТОВ «Стіл
Хоукс»), в якій зазначено, що він є
директором ТОВ «Стіл Хоукс» з
листопада 2009 року; договір, укладений
між ТОВ «Ексіст Україна» та ТОВ «Стіл
Хоукс» від травня 2012 року №12/05-014 був
направлений на закріплення досягнутих
договірних правовідносин та виконання
сторонами договору зобов'язань щодо
постачання та прийняття товарів згідно
супроводжувальних документів; сторони
вказаного договору ТОВ «Ексіст
Україна» та ТОВ «Стіл Хоукс» дійсно
виконали всі взяті на себе зобов'язання
щодо постачання-приймання товару
згідно умов договору.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що при
укладенні договору від 01 травня 2012 року
№21-05-014, ТОВ «Стіл Хоукс» та ТОВ «Ексіст
Україна» мали на меті настання
реальних наслідків, а тому висновок
відповідача про його нікчемність є
безпідставним.

Також, між ТОВ «СВ Транс Інвест» та ТОВ
«Ексіст Україна» було укладено договір
про надання маркетингових послуг від 01
червня 2011 року №06-2011-01, детальний
перелік послуг за яким зазначено в
додатку №1 до договору, зокрема:
розповсюдження інформації про
продукцію ТОВ «Ексіст Україна», за
адресами вказаними в додатку №1,
виготовлення рекламної продукції ТОВ
«Ексіст Україна» (друк листків, тираж -
772800), організація інформаційних акцій,
розміщення реклами ТОВ «Ексіст
Україна» в мережі інтернет, тощо.

Виконання умов вищевказаного договору
підтверджується наданими позивачем
копіями податкових накладних, копією
акта виконаних робіт (наданих послуг)
№33 від 30 червня 2011 року, копією
додатків №1, №2, №3 до акта виконаних
робіт.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази того, що станом на дату
укладення та виконання договору від 01
червня 2011 року №06-2011-01, ТОВ «СВ Транс
Інвест» не було зареєстроване чи
припинено, або ж його свідоцтво
платника ПДВ було ліквідовано.

З приводу посилань податкового органу
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
березня 2012 року, залишену без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року, у справі № 2а-362/12/2670, якою
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Ексіст Україна» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, в адміністративній справі №
2а-362/12/2670 судами було досліджено
господарські відносини позивача з ТОВ
«СВ Транс Інвест» за договором від 01
червня 2011 року № 06-2011-01 та встановлено
обставини безтоварності даного
договору.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що у постанові Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
березня 2012 року судами досліджувались
обставини Акта перевірки Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 07 листопада 2011
року № 439/23-205/36047792 та податкового
повідомлення-рішення від 23 листопада
2011 року № .

При цьому у справі, що розглядається,
дослідженню підлягають обставини,
викладені в Акті Державної податкової
інспекції у Подільському районі міста
Києва Державної податкової служби
№657/22-604/36047792 від 28 грудня 2012 року та
обставини правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень від 14
лютого 2013 року № та №.

Таким чином, посилання податкового
органу на судові рішення, які набрали
законної сили у справі № 2а-362/12/2670 не
спростовують висновок суду першої
інстанції про реальність здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
«СВ Транс Інвест», а тому підлягають
відхиленню

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про безпідставність
посилань податкового органу про
нікчемність правочину укладеного між
ТОВ «СВ Транс Інвест» та ТОВ «Ексіст
Україна».

Крім того, податковий орган дійшов
висновку про нікчемність правочинів,
укладених позивачем з ТОВ «Лінтаун» 01
вересня 2012 року № 12-09-020 та з ТОВ
«Формула 2000» від 20 липня 2011 року №61.

Як на підставу висновку про
нікчемність вищевказаних договорів,
відповідач зазначив, що перевіркою
встановлено відсутність у ТОВ
«Лінтаун» та ТОВ «Формула 2000»
реальної можливості для зайняття
господарською діяльністю, відсутністю
за юридичною та фактичною адресами, а
також на те, що директори зазначених
підприємств надали пояснення щодо
нездійснення господарської діяльності
від їх імені.

Разом з тим, вищевказані твердження
відповідача спростовуються
матеріалами справи, а саме: наданими
позивачем копіями усієї первинної
документації на підтвердження
виконання ТОВ «Лінтаун» та ТОВ
«Формула 2000» зобов'язань перед
позивачем, яка відповідає вимогам
чинного податкового законодавства.

Зокрема, 20 липня 2011 року між ТОВ
«Формула 2000» та ТОВ «Ексіст Україна»
укладено договір № 61, згідно умов
якого, Постачальник зобов'язується
протягом строку дії Договору
поставляти Покупцю запасні частини на
автомобілі, технічні рідини окремими
партіями за цінами, в асортименті та
кількості, що остаточно погоджується
сторонами в накладних, які є
невід'ємною частиною Договору, а
Покупець зобов'язаний прийняти товар
та оплачувати його на встановлених
Договором умовах.

На підтвердження виконання умов
вищевказаного договору, позивачем
надано копії податкових та видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних, договір оренди нерухомого
майна № 106-10 від 01 червня 2010 року,
податкову декларацію з податку на
прибуток ТОВ «Формула 2000», податковий
розрахунок 1ДФ про найманих
працівників.

Крім того, між ТОВ «Лінтаун» та
позивачем укладено договір № 12/09-020 від
01 вересня 212 року, згідно умов якого
Виконавець надає Замовнику
маркетингові послуги, детальний
перелік яких узгоджується сторонами
окремо та зазначається в Додатках до
Договору.

Так, на підтвердження виконання
вищевказаного договору, позивачем
долучено до матеріалів справи Акти
виконаних робіт (наданих послуг),
додатки до актів виконаних робіт
(наданих послуг), податкові накладні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
відповідачем не було доведено факту
нікчемності договорів, укладених
позивачем з ТОВ «Софттрейд», ТОВ «Стіл
Хоукс», ТОВ «СВ Транс Інвест», ТОВ
«Лінтаун» та ТОВ «Формула 2000».

Крім того, слід враховувати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що висновки Акта перевірки про
порушення позивачем податкового
законодавства та заниження податку на
додану вартість спростовується
матеріалами справи, а тому збільшення
позивачу сум грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств та податку на додану
вартість є неправомірним.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ексіст Україна" та їх
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 26.11.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.