Справа № 826/3724/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 826/3724/14
1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційні скарги Малого приватного
підприємства «Спринт» та ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва по справі за
адміністративним позовом Малого
приватного підприємства «Спринт»,
ОСОБА_2 до Державної інспекції
сільського господарства України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Мале приватне підприємство «Спринт» та
ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства у м. Києві про визнання
протиправними дії щодо складання акта
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства №А-349/090 від 01.08.2013 року,
акта обстеження земельної ділянки №189
від 14.10.2013 року, розрахунку розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття МПП «Спринт»
земельної ділянки площею 0,26 га за
адресою: АДРЕСА_1, протоколу про
адміністративне правопорушення №60 від
14.10.2013 р. та постанови про накладення
адміністративного стягнення №63 від
15.10.2013 року (з урахуванням виправлень).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.04.2014 року
адміністративний позов в частині
позовних вимог щодо визнання
протиправними дії щодо складення
протоколу про адміністративне
правопорушення №60 від 14.10.2013 року та
постанови про накладення
адміністративного стягнення №63 від
15.10.2013 року - повернуто, на підставі п.2
ч.1 ст.18 КАС України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.04.2014 року у задоволенні позовних
вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивачами подано апеляційні скарги, в
яких просять скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
складення актів перевірки дотримання
вимог земельного законодавства та
обстеження земельної ділянки.

Справа розглянута відповідно до вимог
п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
Деснянським районним управлінням ГУ
МВС України в м. Києві було винесено
постанову про призначення перевірки в
рамках кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0007653 від 24.05.2013
року. Так, відповідно до даної
постанови було вирішено провести
перевірку дотримання земельного
законодавства ММП «Спринт» при
використанні земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, та нарахувати збитки,
завдані державі.

Посадовою особою відповідача на
підставі направлення на проведення
позапланової перевірки №000489, за
вищевказаною адресою було проведено
перевірку МПП «Спринт» щодо дотримання
вимого земельного законодавства.

В результаті проведених заходів, 01.08.2013
року складено акт перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства №А-349/090, яким
встановлено виявлені порушення вимог
земельного законодавства, а саме:
самовільне зайняття земельної ділянки
орієнтовною площею 0,26 га зі сторони
водойми; на ділянці розміщені споруди і
будівлі торговельного комплексу та
станція технічного обслуговування
автомобілів; ділянка огороджена
бетонним парканом та охороняється,
доступ на земельну ділянку обмежений.

Також складено розрахунок розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки МПП «Спринт» на суму 137 826,89 грн.,
в якому вказано категорію земель за
основним цільовим призначенням -
землі житлової та громадської
забудови.

Крім того, 14.10.2013 року відповідачем було
складено Акт обстеження земельної
ділянки №189, яким зафіксовано
аналогічні порушення.

Вважаючи дії перевіряючого органу
неправомірними, позивачі звернулись до
суду.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», державний контроль
за використанням та охороною земель
усіх категорій та форм власності
здійснює центральний орган виконавчої
влади, який забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Відповідно до Положення Державної
інспекції сільського господарства
України, затвердженого указом
Президента України №459/2011 від 13.04.2011
року «Про Державну інспекцію
сільського господарства України»
державна інспекція сільського
господарства України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, належать,
зокрема здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель у частині додержання органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю.

В п.5.3 Порядку планування та здійснення
контрольних заходів з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, що затверджений наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України №132 від 25.02.2013
року передбачено, що за результатами
здійснення планових та позапланових
заходів з питань перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, щодо
земель, які використовуються ними у
процесі ведення господарської
діяльності, державні інспектори
складають акт перевірки згідно з
уніфікованою формою акта перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства.

В п.6.6 Порядку №132 визначено, що за
результатами проведення обстеження
земельних ділянок державні інспектори
складають акт обстеження земельної
ділянки, форма якого наведена у додатку
4 до цього Порядку.

А тому, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що відповідач
наділений повноваженнями проводити
позапланову перевірку, та правомірно
склав за її результатами акти №А-349/090
та №189, та розрахунок розміру шкоди.

Крім того, колегія суддів погоджується
з позицією суду першої інстанції
стосовно того, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні ст.17 КАС України, та не
зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, діяльність яких
перевірялася, тому його висновки не
можуть бути предметом спору. Слід
зауважити, що акт перевірки є
внутрішнім службовим документом
(носієм доказової інформації) про
виявлені контролюючим органом
порушення законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акта, або у випадку можливого
використання такого акта, як доказу
вчинення правопорушення при розгляді
відповідного спору.

Акт перевіряючого органу стосовно
виявлених порушень не встановлює
відповідальності для особи, та не
породжує правових наслідків, зокрема
прав чи обов'язків для фізичних та
юридичних осіб.

Стосовно доводів апеляційних скарг
щодо категорії земель, на якій
знаходиться земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1, яка перевірялась, та
пояснень апелянтів про віднесення
земельної ділянки до
комунально-складських територій, то
колегія суддів зазначає наступне.

Нормативними приписами ст.38 Земельного
кодексу України визначено, що до земель
житлової та громадської забудови
належать земельні ділянки в межах
населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 17.11.2006 року,
цільове призначення земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1 - для будівництва,
експлуатації та обслуговування
торговельного комплексу та станції
технічного обслуговування
автомобілів. Враховуючи зазначене, для
віднесення земельної ділянки до земель
житлової та громадської забудови
законом передбачено дві умови, а саме:
розташування в межах населеного
пункту, та використання для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Витяг щодо чинних містобудівних
регламентів та інших умов впровадження
містобудівної діяльності, на які
вказують апелянти не визначає
категорію земель, а зображає схему
розташування земельної ділянки в
системі суміжних територій м. Києва.

Доводи позивача щодо віднесення
зайнятої земельної ділянки до земель
водного фонду суперечить положенням
ст.58 Земельного кодексу України, де
вказано, що до таких земель належать
землі, зайняті: морями, річками,
озерами, водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; береговими
смугами водних шляхів; штучно
створеними земельними ділянками в
межах акваторій морських портів.

А отже, відповідачем вірно
зроблено розрахунок розміру шкоди,
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, що не спростовано
позивачами.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідач як суб'єкт владних
повноважень на виконання вимог ч.2 ст.71
КАС України, належним чином довів та
обгрунтував провамірність своєї
позиції.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилаються апелянти в апеляційних
скаргах, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційних скарг, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від
29.04.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст.200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Малого приватного
підприємства «Спринт», ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.04.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.