Справа № 572/5058/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"16" грудня 2014 р.
Справа № 572/5058/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_3,
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області на постанову Сарненського
районного суду Рівненської області від
"11" листопада 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в
якому просила визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області в частині
ненарахування та невиплати їй доплати
до пенсії, додаткової пенсії, пенсії
відповідно до ст.ст.39,50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
13 квітня 2014 року по 12 жовтня 2014 року, а
також зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_3 за період з 13 квітня 2014 року по
12 жовтня 2014 року доплату до пенсії,
додаткову пенсію, пенсію відповідно до
ст.ст.39,50,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Крім того, вимогою позову
було зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області нараховувати та виплачувати
ОСОБА_3 доплату до пенсії (ст.39),
починаючи з 13.10.2014 та надалі.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 11.11.2014
позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області в частині ненарахування та
невиплати ОСОБА_3 пенсії відповідно до
ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", доплати до пенсії
відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
починаючи з 15 квітня 2014 року по 02 серпня
2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_3 та виплатити
її, починаючи з 15 квітня 2014 року по 02
серпня 2014 року відповідно до ст.ст.50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
виплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області провести
перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_3
та виплатити її, починаючи з 15 квітня 2014
року по 02 серпня 2014 року відповідно до
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати, з
урахуванням виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, сторони у справі подали
апеляційні скарги.

Відповідач оскаржив постанову в
частині задоволення позову. Посилався,
зокрема на порушення судом першої
інстанції норм матеріального й
процесуального права, просив постанову
в оскарженій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Вимогою скарги позивача стало
скасування постанови в частині відмови
в задоволенні позовних вимог та
ухвалення нового судового рішення про
задоволення позову повністю. При
цьому, позивач вважає, що мають місце
порушення судом попередньої інстанції
норм матеріального права, а також
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційний
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши за матеріалами справи
наведені у скаргах доводи та
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального й процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційних скарг, виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом 3
групи і віднесена до 1-ї категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та отримує доплату до
пенсії, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, й державну пенсію,
передбачені ст.ст.39,50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак у
менших розмірах, ніж встановлено
Законом.

Згідно ст.39 вищевказаного Закону
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях,
підвищуються у таких же розмірах.

Відповідно до ст.50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, хворим внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно вимог статті 54 Закону №796-12
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, із заробітку
за межами зони відчуження провадиться
на загальних підставах відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". В усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, відносно яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом № 796-XII,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року
"Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначеною постановою, всупереч
вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплати як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати або пенсії,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретні розміри
доплат в твердій грошовій сумі та у
розмірах до прожиткового мінімуму.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону), не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Судова колегія наголошує, що П.6-7
Прикінцевих положень Закону України
№1622-VII від 31.07.2014 "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
з 03.08.2014 року, передбачено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року по 02 серпня 2014 року включно є
чинними і підлягають застосуванню: ч.4
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої державна пенсія для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по 3 групі інвалідності не
може бути нижчою 6 мінімальних пенсій
за віком та ст.50 цього Закону України, в
редакції, відповідно до якої інвалідам
3 групи, віднесеним до категорії 1
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, а також
ст.39 цього Закону, відповідно до якої
доплата до пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
вказаних виплат застосуванню
підлягають саме ст.ст. 39,50,54 Закону
№796-ХІІ, а не постанова КМ України за
№1210 від 23.11.2011 року, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів зазначає, що фактично
позивач просив суд зобов'язати
відповідача вчиняти певні дії на
майбутнє. Проте в судовому порядку
може бути захищено лише фактично
порушене право.

Суд першої інстанції не зобов'язаний
вказувати конкретний розмір основної
пенсії, щомісячної додаткової пенсії
та доплати до пенсії, які підлягають
нарахуванню та виплаті, перебираючи не
себе функції органу Пенсійного фонду.

Колегія суддів уважає, що наведені в
апеляційних скаргах доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Сарненський районний
суд правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційні
скарги належить залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від "11" листопада
2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області вул. Суворова,
8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська
область,34500

- ,