Справа № 2а/0570/6143/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/56726/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Єнакієвської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України у Донецькій області (№52),
управління Державної казначейської
служби України у м. Єнакієве Донецької
області про стягнення грошового
забезпечення та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Єнакієвської
виправної колонії № 52 Управління
державного Департаменту України з
питань виконання покарань у Донецькій
області (замінено на належного -
Єнакієвську виправну колонію
Державної пенітенціарної служби
України у Донецькій області (№52), у
якому просив стягнути з відповідача на
його користь грошове забезпечення за 20
днів травня 2011 року у розмірі 2 566 грн. 94
коп. і за 2 дні червня 2011 року у розмірі
265 грн. 22 коп. всього 2 832 грн. 16 коп., а
також моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.
00 коп.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 червня 2012
року до участі у розгляді справи у
якості другого відповідача залучено
Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій
області (замінено на належного -
управління Державної казначейської
служби України у місті Єнакієвому
Донецькій області).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
рокуу задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати, позов
задовольнити повністю.

Відповідач письмових заперечень до
Вищого адміністративного суду України
не надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Наказом
Держаної Пенітенціарної служби
України № 43 о/с від 23 травня 2011 року
(отриманий виправною колонією 03.06.2011
року) позивача звільнено зі служби у
запас Збройних Сил України за пунктом 64
«ж» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України (за власним бажанням) з 11 травня
2011 року, у зв'язку з чим було нараховане
ОСОБА_4 грошове утримання по 11 травня 2011
року у розмірі 1 411 грн. 84 коп.

Вважаючи, що відповідач недоплатив
йому грошове забезпечення за період з 12
травня по 02 червня 2011 року (день, що
передує дню отримання колонією наказу
про його звільнення), тобто 22
календарні дні, всього 2 832 грн. 16 коп.
позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволені позову суди
попередніх інстанцій, з чим
погоджується колегія суддів, виходили
з того, що правових підстави для
виплати позивачу грошового
забезпечення до день отримання
Єнакієвською ВК № 52 наказу
Департаменту - 03.06.2011 року не має.
Відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений
законодавством України.

Порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу в разі
звільнення зі служби передбачено
статтею 17 Інструкція «Про
затвердження Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби України», затвердженої Наказом
Державного департаменту з питань
виконання покарань № 222 від 07.10.2009 року.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 даної
Інструкції 17.1. У разі звільнення зі
служби грошове забезпечення
виплачується особам рядового і
начальницького складу - до дня
отримання (включно) органом або
установою наказу про звільнення зі
служби, але не більше ніж за п'ять діб з
дня отримання наказу про звільнення (з
урахуванням пунктів 17.2 - 17.4 цієї
Інструкції).

Вказане положення визначає виключний
проміжок часу впродовж якого грошове
забезпечення має бети виплачене особі,
яка звільняється зі служби, а саме
період - до дня отримання відповідного
наказу органом або установою наказу
про звільнення особи, який може бути
продовжений на п'ять днів з дня його
отримання.

Пункти 17.2-17.4 регулюють питання
подовження строку визначеного у пункті
17.1 статті 17 Інструкції, щодо часу
отримання грошового забезпечення
особою, зокрема після отримання
відповідного наказу про її звільнення
з підстав необхідності здавання справ,
знаходження на лікарняному чи у
відпустці особи, яка звільняється.

Таким чином, відповідач на виконання
вказаних положень виплативши позивачу
суму нарахованого грошового
забезпечення до дня отримання
відповідного наказу, а саме з 11 травня
2011 року не допустив порушення вимог
законодавства України, позаяк
виключних умов щодо продовження строку
визначеного у пункті 17.1 статті 17
Інструкції не було.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року у справі № 2а/0570/6143/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець