Справа № 804/4003/14
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 рокусправа № 804/4003/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Малиш Н.І.
Мельника В.В.

за участю секретаря судового
засідання:Спірічев Я.В розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17 квітня 2014р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фірма АЕК» звернулось з
позовом до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17 квітня 2014р. позов задоволено.

Суд постановив визнати
неправомірними та скасувати податкові
повідомлення - рішення № , №
, № , № від 06.11.2013 року,
винесені Лівобережною об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Відповідачем подана апеляційна
скарга, просить оскаржену постанову
скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального права та
не було враховано те, що акти
здачі-прийняття робіт отримані від ПП
ВКФ «АЕК» складені з порушенням -
відсутнє конкретне місце постачання.

Також зазначено, що вказані
послуги не підтверджені обов'язковими
первинними документами, які
використовуються у обліку будівельних
організацій та затверджені Наказом ЦСУ
СРСР від 31.12.1976 №1044.

Зазначено, що судом першої
інстанції не було враховано того, що
перевіркою було встановлено отримання
та віднесення до собівартості товарів
за цінами, що є вищими, ніж звичайна
ціна при віднесенні до складу витрат
Податкової декларації з податку на
прибуток витрат по придбанню
розподільчої шафи та віднесення до
витрат сум по оренді приміщення, яке не
використовувалось позивачем під час
проведення там ремонту.

Представник відповідача
апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на підставі акту
перевірки № 657/22-1/34683300 від 23.09.2013,
відповідачем було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 06.11.2013 №
, № , № , №, якими
ТОВ «Фірма АЕК» було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на прибуток приватних
підприємств на суму 5544196 грн. 50 коп., в
тому числі за основним платежем - 3696131
грн. і штрафних санкцій - 1848065 грн. 50
коп.; податок на додану вартість на
суму 475393 грн. 50 коп., в тому числі за
основним платежем - 316929 грн. і штрафних
санкцій - 158464 грн. 50 коп.; податок на
доходи фізичних осіб у розмірі 12703 грн.
96 коп., в тому числі за основним
платежем - 8128 грн. 96 коп. і штрафних
санкцій - 4574 грн. 48 коп.

Актом перевірки було встановлено
порушення п.п. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п. 14.1 ст.
14, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ,
п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 153.2.1
п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток на
загальну суму 3696131 грн., у тому числі по
періодам: за 2 квартал 2012 року на суму
113782 грн., за 3 квартал 2012 року на суму 215525
грн., за 4 квартал 2012 року на суму 3341642
грн., за 1 квартал 2012 року на суму 25182
грн., та завищення суми від'ємного
значення об'єкту оподаткування за 1
квартал 2013 року на 207077 грн.;

- п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 316929 грн., у тому числі за квітень 2012
року на суму 90321 грн., за вересень 2012
року на суму 7700 грн., за січень 2013 року
на суму 127063 грн., березень 2012 року на
суму 84145 грн., та зменшено ряд. 24 (залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається,
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
22- рядок 23) за липень 2012 року на суму 71984
грн.;

- порушення п. 164.1, п. 164.2.2, пп. 164.2.17 ст. 164
Податкового кодексу України, в
результаті чого допущення порушення
вимог податкового законодавства під
час перевірки питань правильності
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб в період, що перевірявся на
загальну суму 8128 грн. 96 коп. податку.

В ході розгляду скарги Головним
управлінням Міндоходів у
Дніпропетровській області було
призначено проведення документальної
позапланової перевірки (рішення від
22.11.2013 року № 4105/10/04-36-10-08-09), за
результатами проведеної якої було
складено акт від 18.12.2013 року №1908/221/34683300
та залишено без змін висновки акту
перевірки від 23.09.2013 року за
№657/22-1/34683300.

Рішенням про результати розгляду
скарги за вих. №165/10/04-36-10-08-09 від 14.01.2014
року Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області скасувало
податкове повідомлення-рішення
Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська
від 06.11.2013 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
1311 грн. 89 коп. та залишило без змін
податкові повідомлення - рішення
№, №, № від 06.11.2013 року,
а скаргу ТОВ «Фірма АЕК» - без
задоволення.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що між ТОВ «Фірма АЕК» та
ПП ВКФ «АЕК» були укладені договори про
надання послуг №20112 від 04.01.2012 та №10113
від 02.01.2013.

За умовами договорів про надання
послуг виконавець (ПП ВКФ «АЕК»)
приймає на себе зобов'язання надавати
послуги машин і механізмів, а замовник
(ТОВ «Фірма АЕК») - прийняти роботи та
оплатити їх.

Матеріали справи містять акти
здачі-приймання робіт № ОУ - 003105 від
31.05.2012, № ОУ - 002906 від 29.06.2012, № ОУ - 003107
від 31.07.2012, № ОУ - 003108 від 31.08.2012, № ОУ -
003009 від 30.09.2012, № ОУ - 003110 від 31.10.2012, № ОУ
- 003011 від 30.11.2012, № ОУ - 002912 від 29.12.2012, №
ОУ - 003004 від 30.04.2012, № ОУ - 003101 від 31.01.2013,
№ОУ - 002802 від 28.02.2013, №ОУ - 003103 від 29.03.2013,
податкові накладні та платіжні
доручення.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що 31.07.2012 між ТОВ «Фірма
АЕК» та ПП ВКФ «АЕК» було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
№01/07/2012.

Згідно з п. 1.1 Договору орендодавець (ПП
ВКФ «АЕК») передає, а орендар (ТОВ
«Фірма АЕК») приймає в строкове платне
користування нежитлове приміщення, що
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,
28-Б.

Також, 30.06.2012 року ПП ВКФ «АЕК» уклало
договір підряду №80712 з ТОВ «Фірма АЕК»
за умовами якого підрядник
зобов'язувався за завданням замовника
виконати ремонтні роботи
адміністративно - побутового комплексу
з майстернею по вул. 20-річчя Перемоги,
28Б, а замовник зобов'язувався прийняти
та сплатити їх.

Між ТОВ «Фірма АЕК» та ТОВ «Електра»
було укладено договір поставки №19/01-01
від 19.01.2012 року, на підставі якого ТОВ
«Фірма «АЕК» отримало від ТОВ
«Електра» комплектний розподільчий
пристрій шафа лінії D-12P в асортименті
на загальну суму 22735450 грн. 80 коп., яку на
виконання умов даного договору ТОВ
«Фірма «АЕК» перерахувало ТОВ
«Електра» у січні 2012 року.

Вищезазначений договір поставки №19/01-01
було укладено ТОВ «Фірма АЕК» на
виконання умов договору підряду №3646
від 29.12.2011 року між ПАТ
«Полтаваобленерго» та ТОВ «Фірма АЕК».

За умовами договору №3646 від 29.12.2011 року
ТОВ «Фірма АЕК» зобов'язувалось
виконати будівництво закритої ПС 110/6/6
кВ ПС «Полтава - місто».

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У відповідності до п.п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Порядок застосування звичайної ціни
виходячи з приписів п. 2 розділу XIX
«Прикінцеві положення» Податкового
Кодексу України та п. 8 Підрозділу 10
Розділу ХХ Податкового кодексу
України, врегульовані п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.п. 1.20.1 п.1.20 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивачем були надані всі
документи на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту та витрат по спірним
взаємовідносинам.

Із наданих документів вбачається саме
фактичне виконання спірних операцій,
оплата за придбані послуги та товар з
урахуванням податку на додану
вартість.

Також, як вбачається з матеріалів
справи ні актом перевірки, ні в ході
судового розгляду відсутність у
контрагентів спеціальної податкової
правосуб'єктності або відсутність
реєстрації у ЄДР під час здійснення
господарських операцій не встановлена.

Податкові накладні містять всі
необхідні реквізити.

Судом першої інстанції було вірно
встановлено, що ТОВ «Фірма АЕК» не є
спеціалізованою будівельно-монтажного
організацією, тому не повинно під час
здійснення господарської діяльністю
керуватися нормами та приписами,
закріпленими в Наказі ЦСУ СРСР від 31.12.76
року №1044.

Як вбачається зі змісту актів
виконаних робіт форми КБ-2 №1 від 28.09.2012
року та №2 від 31.10.2012 року, довідок про
вартість виконаних робіт по формі №КБ-3
та з переліку виконаних робіт, у
адміністративній будівлі у м.
Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,
28-Б не проводився капітальний ремонт, а
були зроблені зовнішні
налагоджувальні ремонтні роботи, а
саме: улаштування бетонних вимощень та
основ під фундаменти ганку; роботи по
навішуванню водостічних труб, колін та
ін., які не перешкоджали використанню
будівлі у господарській діяльності, у
зв'язку з чим, висновок відповідача про
безпідставність віднесення до витрат
сум по оренді приміщення, яке не
використовувалось позивачем під час
проведення там ремонту є помилковим.

Вірними є висновки суду першої
інстанції також і про відсутність
порушення порядку застосування
звичайної ціни, оскільки відповідачем
не зазначено даних, які б засвідчували
наявність співставних умов придбання
шафи лінії D-12P ТОВ «Фірма АЕК», та
придбання продукції цього ж
найменування ТОВ «ЕЛЕКТРОБУДОВА
УКРАЇНА», ТОВ «НВФ «АВТ», ТОВ «ЛЄКОМ Т»
та ТОВ «Електра», а саме, кількість
(обсяг) товару, строки виконання
зобов'язань, умови платежів, умови
поставок, надбавки чи знижки до ціни. Не
наведено доказів наявності
співставних умов за договором поставки
№19/01-01 від 19.01.2012 року, укладеним між ТОВ
«Фірма АЕК» та ТОВ «Електра», за яким
підприємство придбало товар, та за
договорами, укладеними ТОВ
«ЕЛЕКТРОБУДОВА УКРАЇНА» з ТОВ «НВФ
«АВТ», ТОВ «НВФ «АВТ» з ТОВ «Електра»,
ТОВ «НВФ «АВТ» з ТОВ «ЛЄКОМ Т», ТОВ
«ЛЄКОМ Т» з ТОВ «Електра», за якими
відбулась господарська операція з
придбання Шафи лінії D-12P.

Таким чином, в межах доводів
апеляційної скарги підсини для
скасування оскарженої постанови
відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17 квітня 2014р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
В.В. Мельник