Справа № 148/2204/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/2204/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
23 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернувся до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача неправомірними; стягнення
з відповідача на користь позивача
недоплачену позивачу щомісячну
державну соціальну допомогу до пенсії
за останні півроку; зобов'язання
відповідача нараховувати позивачу
щомісячну державну соціальну допомогу
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" надалі
при нарахуванні пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 23 квітня 2013
року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок позивачу, починаючи з
01.02.2011 року та виплатити до часу втрати
такого права щомісячну доплату до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", встановленою ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги щодо стягнення коштів
до початку перебігу строку позовної
давності залишити без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

При винесенні оскаржуваної постанови
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що позовні вимоги про
зобов'язання провести перерахунок
підвищення до пенсії в розмірі та
порядку, встановленому статтею 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
урахуванням наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком та має
статус дитини війни відповідно до
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", що не
заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Статтею 3 цього ж Закону визначено, що
законодавство України про соціальний
захист дітей війни складається з цього
Закону та інших нормативно-правових
актів України. Державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернувся із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про нарахування та виплату 30%
підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, що дає підстави зробити
висновок про неправомірність виплати
відповідачем щомісячного підвищення
до пенсії в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", помилково дійшов висновку про
залишення позовних вимог щодо
стягнення коштів до початку перебігу
строку позовної давності без розгляду,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач просить перерахувати йому
пенсію за останні півроку.

Суд першої інстанції зобов'язав
відповідача провести перерахунок
позивачу пенсії з урахуванням
підвищення до пенсії як дитині війни,
починаючи з 01.02.2011 року, тобто в межах
шестимісячного строку, як просить
позивач.

Враховуючи викладене, підстави для
залишення позовних вимог щодо
стягнення коштів до початку перебігу
строку позовної давності без розгляду
відсутні. Крім того, в силу вимог ч. 4 ст.
160 КАС України питання про залишення
позовної заяви без розгляду
вирішується окремим документом
(ухвалою).

Оскільки суд першої інстанції
обставини справи встановив повно,
правові норми, які регулюють відносини
сторін, визначив правильно, проте при
винесенні постанови у справі
помилково застосував норми
процесуального права, апеляційний суд
вважає за необхідне змінити рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 23 квітня 2013
року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 23 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 4 резолютивної частини
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 23 квітня 2013
року виключити.

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
23 квітня 2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.