Справа № 823/3555/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
справа №
823/3555/14

17 год. 08 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Демченко Н.Ю.,

представника позивача - не прибув,

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014 у Черкаський окружний
адміністративний суд з
адміністративним позовом звернулась
Смілянська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (далі-позивач), в якому просила
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі-відповідач) на користь
бюджету через позивача податковий борг
з єдиного податку з фізичних осіб в
сумі 3176,97грн. відповідно до декларацій
від 06.05.2014 № та від 19.06.2014 №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач у добровільному порядку не
сплатив вищевказані узгоджені
зобов'язання.

Позивач надав до суду клопотання про
розгляд справи без участі представника
за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не прибув в судове
засідання, явку свого представника не
забезпечив з невідомих причин,
заперечень на позов не надав, хоча
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи в установленому
законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) не здійснювалось
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, у зв'язку з неявкою у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Суд встановив, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 12.07.2005
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), є
платником єдиного податку з 21.03.2013, про
що свідчить корінець свідоцтва єдиного
податку серії НОМЕР_2 (а.с.8). Як
вбачається із заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування від
14.03.2013 (а.с.7) відповідач обрав 3 групу
єдиного податку за ставкою 5% від
доходу.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі -
ПК України) спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові ставки)
відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

Підп.293.3.1. п.293.3. ст.293 ПК України
визначено, що відсоткова ставка
єдиного податку для третьої і
четвертої груп його платників
встановлюється у розмірі 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

П.296.3. ст.296 ПК України передбачено, що
платники єдиного податку третьої -
шостої груп подають до контролюючого
органу податкову декларацію платника
єдиного податку у строки, встановлені
для квартального податкового
(звітного) періоду.

Суд встановив, що відповідач подав
контролюючому органу уточнюючу
декларацію платника єдиного податку за
2013 рік від 06.05.2014 №, якою
самостійно визначив до сплати в бюджет
1118,35грн. основного платежу та 33,55грн.
штрафних санкцій, а також звітну
декларацію платника єдиного податку за
2 квартал 2014 року, якою самостійно
визначив до сплати в бюджет 2507,62грн.

П.54.1. ст.54 ПК України визначено, що сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою, у разі якщо
платник податків самостійно обчислює
суму податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Грошове
зобов'язання, яке самостійно визначене
платником податків, оскарженню не
підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Абз.1 п.57.1 статті 57 розділу II ПК України
встановлено обов'язок платника
податків самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За змістом підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК
України сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання визнається
податковим боргом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що грошові зобов'язання,
визначені вищевказаними деклараціями,
є податковим боргом відповідача.

Суд встановив, що станом на час подачі
вищевказаних декларацій відповідач
мав переплату з єдиного податку в сумі
568,03грн. Отже, заборгованість
відповідача з цього податку станом на
час розгляду справи згідно з
підставами позову становить 3176грн.
97коп., що відображено в даних
зворотного боку облікової картки та
яку позивач просить стягнути у
судовому порядку.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Суд встановив, що у зв'язку з несплатою
узгодженого зобов'язання позивач
прийняв податкову вимогу форми «Ф» від
13.05.2014 №885-25 на суму єдиного податку з
фізичних осіб 616грн. 35коп., яка отримана
відповідачем 16.05.2014, що підтверджується
його підписом на корінці вимоги (а.с.13).

В установленому законом порядку
відповідач вимогу не оскаржив і до часу
судового розгляду справи узгоджене
зобов'язання з єдиного податку не
сплачував, що підтверджується даними
зворотного боку облікової картки
відповідача з відповідного податку.

Згідно з п.95.2. ст.95 ПК України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

Суд встановив, що з часу прийняття
податкової вимоги до часу судового
розгляду справи заборгованість
відповідача з єдиного податку не
переривалась, а недоїмка
збільшувалась. Тому, погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
відповідача.

Суд звернув увагу, що єдиний податок
згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України
належить до місцевих податків та
зараховується до бюджетів місцевого
самоврядування, що передбачено п.2 ч.1
ст.71 Бюджетного кодексу України від
08.07.2010 № 2456-VI.

Тому, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення податкового
боргу відповідача з єдиного податку з
фізичних осіб в сумі 3176грн. 97коп. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги стягнути
податковий борг з відповідача через
орган податкової служби (через
позивача) суд взяв до уваги таке.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України
встановлено право контролюючого
органу звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган
стягнення може звернутися до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. При цьому, за рішенням суду він
стягується державною виконавчою
службою відповідно до закону про
виконавче провадження.

Тому, зазначений позивачем спосіб
виконання рішення не відповідає
вищевказаній нормі ПК України, а отже в
цій частині позов задоволенню не
підлягає

Керуючись ст.ст.11, 159 - 163, 254 - 256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (20700, Черкаська обл., АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до
місцевого бюджету податковий борг з
єдиного податку з фізичних осіб в сумі
3176грн. 97коп. (три тисячі сто сімдесят
шість гривень 97коп.) відповідно до
декларацій від 06.05.2014 № та від
19.06.2014 №.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

2. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з моменту
проголошення постанови. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити
сторонам.

Суддя
А.М. Бабич