Справа № 2а-7931/11
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа №
76303/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді:
Гулида Р.М.

суддів:
Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики виконкому Івано-Франківської
міської ради на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 07.07.2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради про стягнення компенсації, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач 08.04.2011 року звернувся з позовом
в суд до Департаменту соціальної
політики виконкому Івано-Франківської
міської ради про визнання
протиправними дії щодо відмови у
виплаті компенсації за ненадані
путівки на оздоровлення.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 07.07.2011 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради щодо відмови позивачу у виплаті
грошової компенсації в розмірі
середньої вартості путівки в Україні
за 2010 рік.

Зобов'язано Департамент соціальної
політики виконкому Івано-Франківської
міської ради виплатити позивачу
відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" грошову
компенсацію в розмірі середньої
вартості санаторно-курортної путівки
за 2010 рік в сумі 4328 грн.В решті вимог
позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Департаментом соціальної
політики виконкому Івано-Франківської
міської ради подано апеляційну скаргу,
в якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу УПФУ слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії та йому встановлено II
групу інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з виконанням
службових обов»язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК
від 17.11.2004 року та посвідченням особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу 4 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
Закону №230/96-ВР від 06.06.96 р., особам,
віднесеним до категорії І надаються
такі гарантовані державою компенсації
та пільги: 4) позачергове щорічне
безплатне надання санаторно-курортних
путівок або одержання за їх бажанням
грошової компенсації в розмірі
середньої вартості путівки в Україні.
Порядок надання путівок та розмір їх
середньої вартості визначаються
Кабінетом Міністрів України".

Положенням підпункту 1 пункту 28 розділу
II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-V "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" наведену норму Закону
викладено в такій редакції: особам,
віднесеним до категорії І надаються
такі гарантовані державою компенсації
та пільги: 4) позачергове безоплатне
надання санаторно-курортних путівок
або одержання компенсації вартості
самостійного санаторно-курортного
лікування. Порядок надання путівок,
розмір та порядок виплати компенсації
вартості самостійного
санаторно-курортного лікування
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст.22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені
підпунктом 1 пункту 28 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. № 107-VI, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).
Відповідно до п.6 резолютивної частини
вказаного Рішення воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнані
неконституційними. Визнані
неконституційними положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" втратили
чинність з дня ухвалення Рішення
Конституційним Судом України
відповідно до вимог ч.2 статті 152
Конституції України.

Отже з 22.05.2008 року абзац 4 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є чинним в
редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.96 р.

Дана норма з 19.12.1991 року покладає
обов'язок на Кабінет Міністрів України
визначати порядок надання путівок та
розмір їх середньої вартості. Однак,
Кабміном тільки на 2004 рік було
визначено розмір середньої вартості
путівки постановою від 31.08.2005 № 848 "Про
розмір середньої вартості путівки для
виплати компенсації особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, за 2004 рік". У зв'язку з
інфляційними процесами визначений
розмір середньої вартості путівки
наведеною постановою не може
застосовуватись на 2010 рік, так як є
заниженим.

Відсутність постанов Кабінету
Міністрів України про розмір середньої
вартості путівки за 2010 рік для виплати
компенсації особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
не може бути підставою для відмови в
задоволенні заяви позивача, оскільки
надання гарантованої грошової
компенсації в розмірі середньої
вартості путівки в Україні за
невикористане санаторно-курортне
лікування передбачено вищенаведеною
нормою Закону.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначені
розміру

Позиивач звертався до відповідача про
виплату компенсації за ненадані
путівки, однак листом від 27.01.2011 року за
№Ч/102 йому відмовлено у виплаті
грошової компенсації за невикористану
путівку за 2007-2010 р.р.

Згідно повідомлення виконавчої
дирекції Івано-Франківського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25.03.2011 року
за №325-05 середня вартість путівки в
санаторії та пансіонати для дорослого
терміном лікування 21 день в 2010 році - 4328
грн., яка й підлягає виплаті позивачу як
грошова компенсація середньої
вартості санаторно-курортної путівки в
Україні 2010 рік.

Ст. 99 КАС України передбачено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи строк встановлено в шість
місяців, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики виконкому
Івано-Франківської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 07.07.2011
року у справі № 0907/2-а-7931/2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Гулид Р.М.

Судді :
Кузьмич С.М.

Улицький В.З.