Справа № 2270/1835/12
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/44145/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Державної казначейської
служби України у Хмельницькій області
на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Хмельницькому, третя особа
Головне управління Державного
казначейства України у Хмельницькій
області про скасування рішення щодо
відмови у поверненні коштів та
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року позивач звернувся в
суд з вказаним адміністративним
позовом й зазначав, що у січні 2012 року
ним придбано автомобіль і при його
реєстрації сплачено збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 5 846,19 грн.. У лютому
2012 року звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому з заявою про повернення
коштів, сплачених при постановці на
облік придбаного автомобіля, на що
отримав відмову у зв'язку з відсутністю
підстав для такого повернення.

Посилаючись на те, що збір стягнуто
незаконно, просив суд визнати
протиправною та скасувати відмову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Хмельницькому у поверненні
коштів, стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому сплачений збір у сумі 5
846,19 грн..

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні автомобіля
скасовано та в цій частині ухвалено
нове, яким позов задоволено частково:
стягнуто з Державного бюджету України
суму сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при відчуженні легкових
автомобілів у розмірі 5 846,19 грн. У решті
судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Головне управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18 січня 2012 року ОСОБА_4
було придбано автомобіль марки Volkswagen
Touareg та 24 січня 2012 року сплачено збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3% від вартості
автомобіля, який склав 5 846,19 грн..

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740
затверджено Порядок сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій.

Пунктом 12 даного Порядку встановлено,
що платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі,
зокрема, шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Вирішуючи спір, апеляційний суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що позивач не зобов'язаний
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування при
купівлі автомобіля, оскільки Законом
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» не
покладено на нього такий обов'язок.

За правилами частини третьої статті 3
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
платники збору при відчуженні легкових
автомобілів сплачують цей збір на
рахунки з обліку коштів спеціального
фонду державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково
зарахованих до державного бюджету,
закріплено у Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженому наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року № 226 (чинному на час
виникнення спірних відносин), пунктами
3, 5 якого передбачено, що повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в цих органах, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету або
поданням платника податків, зборів
(обов'язкових платежів).

Відповідно до частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові від 10 грудня
2013 року (справа № 21-309а13) прийшла до
висновку, що збір, помилково
зарахований до спеціального фонду
державного бюджету внаслідок сплати
особою, яка не є суб'єктом цього збору,
не підлягає стягненню із контролюючого
органу - Пенсійного фонду України,
оскільки такий спосіб відновлення
порушеного права суперечить
встановленому законодавством порядку
повернення помилково сплачених чи
зарахованих до бюджету обов'язкових
платежів.

Стягуючи з Державного бюджету України
на користь позивача суму сплаченого
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування при відчуженні
автомобіля, апеляційний суд не звернув
увагу та не врахував, що виплата таких
коштів проводиться через
територіальні управління Державного
казначейства України.

Стаття 52 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає
порядок заміни неналежної сторони. Так,
суд першої інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Головне управління Державного
казначейства України у Хмельницькій
області було залучено до участі у
справі як третя особа, проте ухвалюючи
рішення по суті позовних вимог суди
попередніх інстанцій не звернули
увагу, що рішення у справі впливає на
їхні права, свободи, інтереси та
обов'язки.

За таких обставин судові рішення
неможна визнати законними та
обґрунтованими і вони підлягають
скасуванню.

Відповідно частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Наведені порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, відповідно до
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року та постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/