Справа № 2а-8662/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/52741/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012

у справі № 2а-8662/11/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Компанія «Київінвестбуд»

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.11.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012,
позов задоволено повністю: скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва від
31.12.2010 № /0, № /0, № /0.

У касаційній скарзі ДПІ у
Святошинському районі м. Києва ДПС
просить скасувати ухвалені у справі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Позивач не реалізував процесуальне
право надати заперечення проти
касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки від
31.12.2010 № 2564/15-310, про порушення позивачем
норм підпункту 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі Закон № 2181-III), а саме:
несвоєчасну сплату узгоджених сум
податкових зобов`язань з земельного
податку з юридичних осіб.

За наслідками висновків акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 31.12.2010 року: №
/0 про зобов'язання позивача
сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 107685,65
грн. за затримку граничного строку
сплати узгодженого податкового
зобов'язання із земельного податку у
сумі 215371,30 грн. на 149 календарних днів; №
/0 про зобов'язання сплатити штраф
у розмірі 20% у сумі 7101,04 грн. за затримку
граничного строку сплати узгодженого
податкового зобов'язання із земельного
податку у сумі 35505,20 грн. на 75
календарних днів; № /0 про
зобов'язання сплатити штраф у розмірі
10% у сумі 3317,08 грн. за затримку
граничного строку сплати узгодженого
податкового зобов'язання із земельного
податку у сумі 33170,80 грн. на 24
календарних дні.

У судовому процесі встановлено, що при
оплаті позивачем узгоджених сум
податкових зобов'язань із земельного
податку податковий орган в обліку
сплачених сум податкових зобов'язань
спрямовував суми поточних платежів на
погашення податкового боргу, який
виник раніше податкового періоду, за
який здійснювалась оплата. Узгоджені
суми податкових зобов'язань із
земельного податку сплачені позивачем
з дотриманням строку сплати,
встановленого підпунктом 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону № 2181-ІІІ, що
підтверджується залученими до
матеріалів справи копіями платіжних
доручень із зазначенням призначення
платежу як податок за землю за
відповідні податкові періоди (а.с. 14-19,
21-26).

Згідно з пунктом 7.7 ст. 7 Закону № 2181-III
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Однак, зазначена норма не позбавляє
платника податків права самостійно
визначити джерела погашення
узгоджених податкових зобов'язань
відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону
№ 2181-III та від обов'язку самостійно
сплатити суму податкового зобов'язання
відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 цього ж Закону. Суми податкових
зобов'язань або податкового боргу з
урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5
статті 16 Закону № 2181-III слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Законом № 2181-III не
визначено серед заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, зміну призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

Отже, встановленим обставинам суди
попередніх інстанцій дали правильну
юридичну оцінку, застосувавши пункт 7.7
ст. 7 Закону № 2181-III та зробивши
висновок, який є юридично правильним,
обґрунтовано визнали неправомірним
застосування до позивача штрафу за
прострочення сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань з земельного
податку з юридичних осіб, які, як
встановлено в судовому процесі,
сплачені в строк, встановлений
підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього
Закону.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
вищенаведених висновків судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування ухвалених у справі судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09.11.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев