Справа № 760/17026/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3,
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва на
постанову Солом'янського районного
суду міста Києва від 17 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі міста
Києва про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
адміністративним позовом і просить
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва нарахувати та виплатити їй
одноразово різницю між перерахованим
та фактично виплаченим щомісячним
довічним грошовим утриманням за період
часу з 01.04.2014 року до 01.08.2014 року в сумі
22327,76 грн. та зобов'язати відповідача
вживати заході для своєчасного
нарахування і здійснення виплати
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
суддівської винагороди на відповідній
посаді.

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 17 вересня 2014 року
позов задоволено частково, зобов'язано
УПФУ в Солом'янському районі м. Києва
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_3 щомісячного грошового
утримання за період з 01.03.2014 року по
01.05.2014 рік відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» в розмірі 90% % заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, а з 01.05.2014 року до 01.08.2014 року в
розмірі 70% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді, згідно з
довідками за № 260 від 29.04.2014 року та № 414
від 28.07.2014 року, виданих Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України в м. Києві, за
виключенням здійснених УПФУ в
Солом'янському районі м. Києва за цей
період таких виплат.

Не погоджуючись з постановою
Солом'янського районного суду міста
Києва від 17 вересня 2014 року позивач та
відповідач звернулися до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційними скаргами.

Позивач просив ухвалене у справі
судове рішення змінити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідач просив ухвалене у справі
судове рішення скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційних скаргах
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є суддею у відставці і
відповідно до ст.43 Закону України «Про
статус суддів», діючого на момент її
виходу в відставку, за нею зберігається
звання судді і такі ж гарантії
соціального захисту, як і до виходу у
відставку.

Позивачка перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання, призначене як судді, яка
вийшла у відставку з посади судді
Конотопського районного суду Сумської
області, обчислене відповідно до
Закону України «Про статус суддів».

Позивачка, вважаючи, що відповідач
виплачує їй грошове утримання в не в
повному розмірі, звернулась з даним
позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» від 15.12.1992 року, який був
чинний на час виникнення правовідносин
між ним та відповідачем, судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи на
посаді судді понад 20 років розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді.

Виходячи з вимог вищезазначеної норми
закону та стажу позивача на посаді
судді, йому при звільненні у відставку
було призначене щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, що також
підтверджується і письмовими
запереченнями відповідача, згідно з
якими з 01.01.2007 року довічне грошове
утримання позивача було перераховане в
розмірі 90% заробітної плати працюючого
судді.

Згідно ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»,
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та ряду доплат, в
тому числі за вислугу років. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється з 01.01.2012 року у розмірі 8
мінімальних заробітних плат.

Вимогами статті 43 Закону України «Про
статус суддів» (в редакції 1992 року)
встановлено, що за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку. За
суддею зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
працюючого на відповідній посаді
судді.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1
Постанови Верхової Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» № 2863-ХІІ від 15.12.1992
року, яка діяла на час призначення
позивачу довічного грошового
утримання, у разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Також судова колегія погоджується, що
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції 2010 року) на
яку посилається відповідач, визначає
порядок визначення розміру грошового
утримання судді, який виходить у
відставку після набуття чинності цим
Законом. Цей Закон не має зворотної дії
у часі та не поширюється на
правовідносини, які виникли раніше:
статус судді у відставці був
встановлений позивачеві до прийняття
цього Закону у 2004 році з призначенням
довічного грошового утримання 90%
зарплати працюючого судді на
відповідній посаді, і цей статус
зберігається за ним довічно.

Разом з тим, Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01.10.2011
року, ч.3 і 5 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
викладено в новій редакції, згідно з
якою щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді (ч.3 статті
138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч.5 статті 138 Закону).
Виключення із загального правила було
застосовано лише для суддів
Конституційного Суду України, за якими
було збережено право на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України (ч. 4 ст. 138 Закону ).

Проте, положення ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від
08.07.2011 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
№ 3-рп/2013.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання без встановлення
будь-якого обмеження кінцевим терміном
або строком, на який призначається
довічне утримання, оскільки судді, що
працюють або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України, а відтак, і позивач має
право на перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку із збільшенням розміру
суддівської винагороди судді, що
перебуває на відповідній посаді.

Разом з тим, як було обґрунтовано
зазначено судом першої інстанції, що
Законом України № 1166-VII від 27.03.2014 були
внесені зміни до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», які
набули чинності з 01.05.2014 року, згідно з
якими щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
70 відсотків грошового утримання судді.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог в частині визнання
незаконною бездіяльності відповідача
у перерахунку розміру довічного
грошового утримання та зобов'язання
здійснити перерахунок грошового
утримання є вірним.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного
суду міста Києва від 17 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
15.12.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.