Справа № 804/8658/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/8658/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року по справі № 804/8658/14 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області до ОСОБА_1 про стягнення
надміру сплаченої пенсії,-

в с т а н о в и В:

Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернулося
до суду з адміністративним позовом, в
якому просило стягнути з ОСОБА_1 за
період з 13.07.2002 по 30.11.2012 на користь
управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області надмірно
виплачену пенсію по втраті
годувальника в розмірі 56 207,36 грн.

В обґрунтуванні заявлених вимог
позивач посилався на те, що 22.07.2002 року
ОСОБА_1, на підставі її заяви, пенсійним
органом призначено пенсію по втраті
годувальника, на утримання ОСОБА_2.
Підставою для призначення пенсії стало
рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 12.06.2002 року, згідно
якого ОСОБА_3 (батька неповнолітньої
особи) визнано безвісті відсутнім.
Відповідач навмисно приховувала факт
місцезнаходження ОСОБА_3., що
підтверджено ухвалою Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від
21.05.2014р. постановленою у межах
кримінального провадження за
обвинуваченням ОСОБА_1. З цих підстав,
УПФУ вказувало на те, що ОСОБА_1
безпідставно виплачено пенсію,
внаслідок зловживань з її боку. Розмір
безпідставно отриманої пенсії, за
період з 13.07.2002 року по 30.11.2012 року,
становить 56 207,36 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області задоволено
частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області виплачену надміру пенсію по
втраті годувальника в сумі 44 966,70 грн. В
іншій частині позову - відмовлено.

Постанова суду мотивована
встановленими обставинами справи, які
свідчать про зловживання з боку
відповідача, що призвели до
безпідставної виплати пенсії,
призначеної по втраті годувальника.
Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
обвинувальним актом та ухвалою
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 21.05.2014р. встановлено
факт приховування ОСОБА_1 відомостей
щодо ОСОБА_3. з січня 2007 року, у зв'язку з
чим суд вказав на необґрунтованість
розрахунку безпідставно виплаченої
пенсії саме з дня її призначення (з
13.07.2002р.).

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просило скасувати постанову першої
інстанції та прийняти нову про
задоволення позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично
обгрунтована тими доводами, які
викладено у позові. Заявник
апеляційної скарги вказував на те, що
встановлений факт надміру сплати
пенсії є підставою для стягнення сум
переплати з відповідача.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи із наступного.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами суд першої інстанції виходив
з того, що даний спір є справою
адміністративної юрисдикції.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можливо з огляду на
наступне.

У відповідності до ч.1,2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень, а виступав особою, яка
отримувала пенсійні виплати.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Отже, вказані норми права визначають
правову природу зайво сплачених сум
пенсій, з вини пенсіонера, як завдану
«шкоду».

При цьому, вищевказані положення
закону не передбачають норм, які б
надавали органам пенсійного фонду
право звертатись із позовом про
стягнення з громадянина завданої
шкоди, у вигляді зайво виплачених сум
пенсій, до адміністративного суду.

З огляду на те, що у даному спорі
відповідач не є суб'єктом владних
повноважень, і позовні вимоги не
поєднані із вимогою про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, спір щодо стягнення
переплати пенсії не є
публічно-правовим, у зв'язку з чим не
підлягає вирішенню у відповідності з
положеннями Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім цього, постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду від 14.02.2014 року
№ 2 "Про внесення змін до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2013 року № 8 "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" виключено з
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду від 20.05.2013
року № 8 пункт 16.2, згідно з яким
вирішення спорів щодо стягнення
надміру виплачених коштів було
віднесено до юрисдикції
адміністративних судів.

За таких обставин розгляд справи
судом першої інстанції на підставі
норм КАС України суперечить ст.17 цього
Кодексу, якою передбачені межі
компетенції адміністративних судів.

Частиною 1 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, встановлених ст.ст. 155,
157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

За встановлених обставин, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне, постанову суду першої
інстанції скасувати, а провадження у
справі закрити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.157, 160, 198, 203, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року по справі № 804/8658/14 -
скасувати, а провадження в
адміністративній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
12.12.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк