Справа № 2а-1870/3669/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/2070/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Суми

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року

у справі № 2а-1870/3669/11

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Технологія»

до Державної податкової інспекції в м.
Суми,

Головного управління Державного
казначейства України в Сумській
області

про стягнення бюджетної
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 02 серпня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року, адміністративний позов
Приватного акціонерного товариства
«Технологія» (далі - ПрАТ «Технологія»;
позивач) до Державної податкової
інспекції в м. Суми (далі - ДПІ в м. Суми;
відповідач-1) та Головного управління
Державного казначейства України в
Сумській області (далі - ГУДК України в
Сумській області; відповідач-2)
задоволено в повному обсязі. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПрАТ «Технологія» суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 954 137,85 грн. та
судовий збір у розмірі 1 700,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач-1
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ в
м. Суми, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 02 серпня 2011 року, ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем подано до
контролюючого органу декларації з
податку на додану вартість за квітень -
грудень 2010 року та заяви про повернення
сум бюджетного відшкодування за
вказані періоди.

За результатами проведених
позапланових виїзних перевірок з
питань достовірності нарахування ПрАТ
«Технологія» сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
відповідні періоди,
відповідач-1 дійшов висновку про
непідтвердження надмірної сплати
податку на додану вартість у
загальному розмірі 954 137,85 грн. до
Державного бюджету України з огляду на
неотримання результатів зустрічних
перевірок по ланцюгам постачання або
отримання інформації про неможливість
проведення таких перевірок у зв'язку з
відсутністю контрагентів товариства
за юридичною адресою чи визнання їх
банкрутами.

Задовольняючи адміністративний позов
в повному обсязі, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) визначено, що
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.5 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР протягом
30 днів, наступних за днем отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить документальну
невиїзну перевірку (камеральну)
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.7
пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо
за наслідками документальної
невиїзної (камеральної) або
позапланової виїзної перевірки
(документальної) податковий орган
виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий податковий орган: а) у разі
заниження заявленої платником податку
суми бюджетного відшкодування щодо
суми, визначеної податковим органом
унаслідок таких перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту
у зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною податковим органом
внаслідок проведення таких перевірок,
податковий орган надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються сума такого
перевищення та підстави для її
вирахування; в) у разі з'ясування
внаслідок проведення таких перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови у
наданні бюджетного відшкодування.

Тотожні за правовим регулюванням норми
закріплено в статті 200 Податкового
кодексу України.

А відтак, враховуючи те, що за
результатами проведених перевірок
контролюючим органом не приймались
податкові повідомлення-рішення про
зменшення позивачу суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень - грудень 2010 року в
загальному розмірі 954 137,85 грн., а також
підтверджено фактичну сплату ним
спірної суми податку в ціні придбаних у
контрагентів товарів (послуг),
товариство правомірно скористалось
своїм правом на судове оскарження
бездіяльності шляхом звернення з
позовом про стягнення суми коштів з
Державного бюджету України.

Доводи касаційної скарги про те, що
необхідною умовою бюджетного
відшкодування є сплата сум податку на
додану вартість до бюджету всіма
контрагентами, яку можливо встановити
лише після отримання результатів
зустрічних перевірок по ланцюгам
постачання, колегія суддів відхиляє,
позаяк пункт 1.3 статті 1 Закону № 168/97-ВР,
даючи визначення платника податку як
особи, яка зобов'язана утримати та
внести до бюджету податок, визначає при
цьому, що податок сплачується покупцем
або особою, яка імпортує товари на
митну територію України.

В свою чергу, вимога пункту 1.8 статті 1
Закону № 168/97-ВР не встановлює
залежність виплати бюджетного
відшкодування від сплати податку на
додану вартість контрагентами
платника податку та не дає права
контролюючому органу не подавати
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетного
відшкодування, висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню, з
підстави незавершення перевірок
контрагентів платника, які були
постачальниками (продавцями) товарів
(послуг), на вартість яких нарахований і
сплачений податок, що підлягає
відшкодуванню.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Суми залишити
без задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.