Справа № 820/444/14
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 820/444/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.

представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в
м. Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.07.2014р. по
справі № 820/444/14

за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5

до Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області ,
Фрунзенського районного відділу у
місті Харкові Головного управління
Державної міграційної служби у
Харківській області ,
Московського районного відділу у місті
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби у
Харківській області треті особи
ОСОБА_3-законний представник ОСОБА_6 ,
Відділ опіки та піклування
Державної адміністрації Фрунзенського
району м.Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулись до
суду з адміністративним позовом до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, в якому просили
суд: зобов'язати відповідача, щоб він
зобов'язав територіальний підрозділ
Фрунзенського району ГУ ДМС України в
Харківської області зняти з реєстрації
місце проживання ОСОБА_6 в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, за
заявою власника квартири, ОСОБА_5, на
підставі рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 23.12.011 року
по справі №2-2659/11 як документу, який є
підставою припинення права
користування ОСОБА_6 даним житловим
приміщенням; зобов'язати Головне
управління ДМС України в Харківській
області з'ясувати місце реєстрації
місця проживання ОСОБА_3 у теперішній
час, яка раніш була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати Головне
управління ДМС України в Харківській
області зобов'язати територіальний
підрозділ ГУ ДМВ України в Харківській
області зареєструвати по
зареєстрованому у теперішній час місцю
проживання ОСОБА_3, за заявою ОСОБА_4, як
законного представника ОСОБА_6, без
згоди ОСОБА_3 на підставі рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 23.12.011 р. по справі №2-2659/11 як
документу, який підтверджує право на
проживання ОСОБА_6 у даному житловому
приміщенні, для чого прийняти
відповідну заяву ОСОБА_4 та здійснити
для цього усі необхідні дії.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив.

Позивачі, не погодившись із таким
рішенням суду першої інстанції, подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просять постанову Харківського
окружного адміністративного суду
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача зобов'язати
територіальний підрозділ
Фрунзенського району ГУ ДМС України в
Харківської області зняти з реєстрації
місце проживання ОСОБА_6 в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, за
заявою власника квартири, ОСОБА_5, на
підставі рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 23.12.011 року
по справі №2-2659/11 як документу, який є
підставою припинення права
користування ОСОБА_6 даним житловим
приміщенням, у зв'язку із чим прийняти
відповідну заяву ОСОБА_5 і здійснити
всі необхідні для цього дії та прийняти
в цій частині нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до статті 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Представник позивачів в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа
заперечували проти апеляційної скарги,
просили відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та третю особу, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги та
заперечень на апеляційну скаргу,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що метою звернення
позивачів до суду є зняття з реєстрації
місця проживання ОСОБА_6 в квартирі, де
мешкає її батько - ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1, та здійснення реєстрації
місця проживання дитини за місцем
проживання її матері - ОСОБА_3, оскільки
за результатами звернення із
письмовими заявами до відповідачів по
справі зазначені питання по суті
відповідачами не розглянуто.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що позивачами не доведено
обставини незаконності дій
відповідачів щодо зобов'язання
територіального підрозділу
Фрунзенського району ГУ ДМС України в
Харківській області зняти з реєстрації
місце проживання ОСОБА_6 в квартирі, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 за
заявою власника квартири на підставі
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 23.12.2011 року по справі
№2-2659/11.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані
Конституцією України, Цивільним,
Житловим та Сімейним кодексами
України, Законом України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", наказом МВС
України від 22.11.2012 р. №1077 «Про
затвердження порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів».

Стаття 41 Конституції України надає
право кожному володіти, користуватися
та розпоряджатися своєю власністю.
Право приватної власності як
сукупність правових норм, що
закріплюють право людини володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їй майном та іншими
матеріальними благами, і набувається в
порядку, визначеному Цивільним
кодексом України, є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності.

Право на житло є одним з найважливіших
соціально-економічних прав громадян.
Конституція України у ст. 47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, і в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до 4. ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до абзацу 7 ч.1 ст.3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» реєстрація - це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації. Тобто правовою
підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання чи
перебування в житлі за певною адресою.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» під поняттям
«місце проживання» розуміється
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, а під поняттям «реєстрація»
розуміється внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території.

Статтею 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
заява особи про реєстрацію місця
проживання є єдиною підставою для
реєстрації місця проживання особи.

Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
державної реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, що
від зареєстрованого шлюбу батьки:
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 75).
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 23.12.2011 року по справі №
2-2659/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені, стягнуто аліменти
на утримання малолітньої дитини.
Згідно мотивувальної частини цього
рішення вбачається, що сторони по
справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - проживають
окремо, донька позивача ОСОБА_4
знаходиться на утриманні матері -
ОСОБА_3 (а.с. 68).

В апеляційній скарзі представник
позивачів зазначає, що обставина
проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з
матір'ю в умовах роздільного
проживання її батьків, встановлена
рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 23.12.2011 року по справі
№2-2659/11, є юридичним фактом, на підставі
якого виникають правовідносини по
сплаті аліментів, одночасно припиняє
правовідносини, пов'язані з
використанням малолітньою ОСОБА_6 для
проживання квартири, в якій проживає її
батько та яка є приватною власністю її
бабусі ОСОБА_5 Також цей юридичний факт
є підставою для виникнення у дитини
права користування для проживання
квартирою, де мешкає її мати.

Колегія суддів вважає такі доводи
апеляційної скарги необгрунтованими з
огляду на такі обставини.

Приписами ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу
України визначено, що місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.

Колегією суддів встановлено, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі
позивачів за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована 11.07.2008 року за заявою
батька дитини - позивача по справі
ОСОБА_4.

Як вбачається за матеріалів справи, а
саме: з оригіналу довідки, виданої ЖКО
«Еліт-простір» № 447 від 25.07.2014 року про
склад сім'ї за адресою АДРЕСА_1, до
складу сім'ї позивачів входять: ОСОБА_5 -
власник квартири, яка не зареєстрована
за даною адресою; ОСОБА_4 - син та ОСОБА_6
- онука.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
реєстрація ОСОБА_6 за місцем реєстрації
її батька в квартирі за вищезазначеною
адресою не суперечить законодавству
стосовно реєстрації місця проживання
неповнолітньої особи.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що ОСОБА_6 була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі звернулись із заявою до
начальника Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області, голови ЖКО
«Еліт-простір», начальнику Управління
служби по справам дітей департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, із проханням
до Головного управління ДМС України у
Харківській області: зобов'язати
паспортний стіл Фрунзенського району
м. Харкова зняти з реєстрації в
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_6; передати інформацію,
викладену у даній заяві, уповноваженим
посадовим особам органів внутрішніх
справ для розгляду питання про
складання протоколу про
адміністративне правопорушення та
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст.184, ст. 199 КУпАП у зв'язку із
проживанням ОСОБА_6 в квартирі її
матері без реєстрації, а також для
припинення даного правопорушення;
житлово-кооперативному об'єднанню
«Еліт-простір»: зняти з реєстрації в
квартирі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_6; управлінню служб по
справам дітей департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради: не заперечувати проти
зняття з реєстрації (дати згоду на
зняття з реєстрації) в квартирі, за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_6; прийняти усі
можливі заходи, що належать до
компетенції управління, необхідні для
здійснення реєстрації ОСОБА_6 в
квартирі, в якій зареєстрована її мати
(а.с. 78-84).

У якості підстави для зняття з
реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_6,
батьком якої є позивач по справі
ОСОБА_4, заявники зазначали рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 23.12.2011 року по справі №
2-2658/11, яким з ОСОБА_4, який проживає
окремо, призначені аліменти на
утримання малолітньої дитини - доньки
ОСОБА_6.

Головним управлінням ДМС України у
Харківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5
надана відповідь від 12.02.2013 року за
№3/1-І-3, з якої вбачається, що порядок
зняття з реєстрації місця проживання
осіб, передбачений ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
згідно якої зняття з реєстрації місця
проживання особи за заявою законного
представника здійснюється за згодою
інших законних представників. А також,
посилаючись на ст. 160, 161 Сімейного
кодексу України, у відповіді
зазначено, що якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом (а.с. 85-86).

Також представником позивачів 26.10.2013
року подавалась заява до Головного
управління ДМС України в Харківській
області з проханням розібратися у
ситуації, яка склалася, та вжити заходи
щодо приведення нового місця
проживання ОСОБА_6 у відповідність з
нормами чинного законодавства України,
а саме: Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» (а.с. 93).

Головним управлінням ДМС України у
Харківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5
надана відповідь від 12.02.2013 року за
№3/1-І-3, в якій останній повідомив, що
вимога щодо зобов'язання Фрунзенського
РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в
Харківській області зняти
неповнолітню ОСОБА_6 з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 - не
підлягає задоволенню, оскільки згідно
з вимогами ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» підставою
для зняття з реєстрації неповнолітньої
ОСОБА_6 може бути відповідне судове
рішення (а.с. 97).

Щодо вимоги про зняття з реєстрації
малолітньої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1
колегія суддів зазначає таке.

Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
реєстрація місця проживання та
місця перебування осіб здійснюється
органом реєстрації. Центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у
сфері реєстрації фізичних осіб,
затверджує відповідно до закону
порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування осіб в Україні. Так,
органи реєстрації місця проживання та
місця перебування особи це управління,
відділи (сектори) Державної
міграційної служби України (далі - ДМС
України) в районах, районах у містах,
містах обласного, республіканського
(Автономної Республіки Крим) значення
(далі - територіальний підрозділ ДМС
України).

Отже, органами державної реєстрації є
відповідні підрозділи державної
міграційної служби.

Відповідно до наказу МВС України 22.11.2012
р. № 1077 "Про порядок реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів" (далі -
Порядок) реєстрація/зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється управліннями, відділами
(секторами) Державної міграційної
служби України в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим).

Відповідно до п. 1.3.Порядку
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення у день
подання особою документів.

Відповідно до п. 1.6. Порядку ведення
реєстраційного обліку місця
проживання та місця перебування осіб в
Україні здійснюється територіальними
підрозділами ДМС України та
адресно-довідковими підрозділами
територіальних органів ДМС України з
дотриманням вимог законодавства про
захист персональних даних.
Реєстраційний облік ведеться у межах
обслуговування
адміністративно-територіальної
одиниці відповідного
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України або
територіального підрозділу ДМС
України.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі: заяви
особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній, установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що підстав для зняття з
реєстрації малолітньої ОСОБА_6,
визначених зазначеною нормою
законодавства, немає.

Крім того, згідно з приписами ст. 7
зазначеного Закону, разом із заявою
особа подає: документ, до якого
вносяться відомості про зняття з
реєстрації місця проживання. Якщо
дитина не досягла 16-річного віку,
подається свідоцтво про народження або
свідоцтво про належність до
громадянства України; військовий
квиток або посвідчення про приписку
(для громадян, які підлягають взяттю на
військовий облік або перебувають на
військовому обліку). У разі подачі
заяви законним представником особи
додатково подаються: документ, що
посвідчує особу законного
представника; документ, що підтверджує
повноваження особи як законного
представника, крім випадків, коли
законними представниками є батьки
(усиновлювачі).

Зняття з реєстрації місця проживання
особи за заявою законного представника
здійснюється за згодою інших законних
представників.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що
згідно з абзацом 2 ч. 2 статті 13 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» вільний вибір місця
проживання обмежується щодо осіб, які
не досягли 14-річного віку.

Відповідно до вимог п.3.3. Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого Наказом МВС
України 22.11.2012 р. № 1077, у разі реєстрації
місця проживання батьків за однією
адресою при знятті з реєстрації одного
з батьків разом з дитиною/дітьми до 14
років другий з батьків надає письмову
згоду на зняття дитини/дітей з
реєстрації місця проживання та
відповідно до вимог п. 3.5 Порядку № 1077
зняття з реєстрації місця проживання
особи за заявою законного представника
здійснюється за згодою інших законних
представників.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що для того, щоб зняти з
реєстрації місця проживання дитину -
ОСОБА_6, яка не досягла
чотирнадцятирічного віку, у квартирі
позивачів за адресою: АДРЕСА_1, за
заявою батька дитини - ОСОБА_4 повинна
бути письмова згода другого з батьків -
ОСОБА_3

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що судове рішення від 23.12.2011 року по
справі № 2-2659/11, винесене Фрунзенським
районним судом м. Харкова про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину
ОСОБА_6, не є правовою підставою для
зняття з реєстрації її місця
проживання в квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки зазначеним
судовим рішенням лише констатується
факт стягнення аліментів з батька на
утримання його доньки -ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, варто зазначити, що
відповідно до ч.7. та ч. 8 ст. 7 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного і соціального
розвитку.

Відповідно до статті 3 Конвенції «Про
права дитини», ратифікованою
постановою Верховної Ради України №
789-ХІІ від 27.02.1991 р., в усіх діях,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питанням соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, позивачами не доведено
обставин щодо незаконності дій
відповідачів стосовно зобов'язання
територіального підрозділу
Фрунзенського району ГУ ДМС України в
Харківської області зняти з реєстрації
місце проживання ОСОБА_6 в квартирі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, за
заявою власника квартири, ОСОБА_5, на
підставі рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 23.12.011 року
по справі №2-2659/11, що є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України,

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що факт порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивачів у сфері публічно-правових
відносин не встановлений.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки викладена
правова позиція не є обґрунтованою та
підтвердженою матеріалами справи.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.07.2014р. по
справі № 820/444/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 08.12.2014 р.