Справа № 755/25611/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Бартащук Л.П.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 21.10.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
звернутися до Верховного Суду України
з клопотанням для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
незаконними дії відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача, за період, починаючи з 01.01.2010 і
до моменту винесення рішення у цій
справі, положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені статтями 50, 54 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 49, 50, 54 Закону № 796, за період,
починаючи з 01.01.2010 і до моменту
винесення рішення у цій справі;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком, за період,
починаючи з 01.01.2010 і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01.01.2010 і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
стягнути з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
позивача боргову

суму за пенсійними виплатами, що
виникла за весь період невиконання
вимог Законів України щодо нарахування
та перерахунку пенсій позивача,
передбачених статтями 50, 54 Закону № 796.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 21.10.2014 позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії в частині
позовних вимог за період з 01.01.2010 по
16.03.2014 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржувану ухвалу,
як таку що постановлена з порушенням
норм матеріального права, та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що
позивачем був без поважних причин
пропущений шестимісячний строк
звернення до суду, встановлений ч. 2 ст.
99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з мотивами
та висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду 16.09.2014, що
підтверджується штампом поштової
кореспонденції на конверті (а.с. 24).

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки спірні виплати, передбачені
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», недоплата яких є
предметом даного спору, мають
регулярний щомісячний характер, то
шестимісячний строк звернення до суду
в даному випадку спливав по закінченню,
кожного календарного місяця, оскільки
саме тоді позивач повинен був
дізнаватися про порушення своїх прав
та інтересів щодо отримання в повному
розмірі зазначених виплат.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції
16.09.2014 судом першої інстанції вірно
залишено позовні вимоги без розгляду
за період 01.01.2010 по 16.03.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянтом не доведено жодними доказами
правомірність вимог апеляційної
скарги.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 21.10.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.