Справа № 2а-586/11/0970
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 грудня 2014 року м. Київ
В/800/4664/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Пасічник С.С., Кочана В.М., Стародуба
О.П., Черпака Ю.К., Штульман І.В.

перевіривши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 17 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправною відмови у наданні дозволу
на перереєстрацію транспортного
засобу та зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н
о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 17 липня 2014 року у
зазначеній справі.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 09
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, виходили з
того, що відповідно до п.41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006
р., автомобіль, отриманий інвалідом як
гуманітарна допомога, після його
смерті повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року та Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправною відмови у наданні дозволу
на перереєстрацію транспортного
засобу та зобов'язання вчинити певні
дії відмовлено на підставі п.5 ч.5 ст. 214
КАС України з огляду на
необґрунтованість касаційної скарги
та те, що викладені в ній доводи не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, оскільки заявник не
навів підстав, які б дозволили вважати,
що суд неправильно застосував норми
матеріального або процесуального
права, у тому числі з порушеного
позивачем питання.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України ОСОБА_6
порушує питання про її скасування,
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Згідно з положеннями статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

3) порушення норм матеріального
чи процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Встановлений статтею 237 КАС України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

При цьому, у пункті першому вказаної
статті чітко визначено, що судові
рішення в адміністративних справах
можуть бути переглянуті виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
лише одних і тих самих норм
матеріального права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У заяві, що надійшла до Вищого
адміністративного суду України,
відповідач посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст.5 Цивільного кодексу України,
п.37 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 08.09.1997 р. та п.41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
позивач надав ухвалу Вищого
адміністративного суду України 09
квітня 2013 року №К/9991/39253/11, в якій суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що набуте інвалідом право на
автомобіль не могло бути змінено
наступним актом Кабінету Міністрів
України, який був прийнятий вже після
набуття такого права.

Таким чином, зі змісту доданого до
заяви судового рішення вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах одних і тих самих норм
матеріального права.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправною відмови у наданні дозволу
на перереєстрацію транспортного
засобу та зобов'язання вчинити певні
дії за заявою ОСОБА_6.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
С.С. Пасічник

В.М. Кочан

О.П. Стародуб

Ю.К. Черпак

І.В. Штульман