Справа № 826/11482/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 вересня 2014 року у справі за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві в якому просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.06.2014 № 15753-15.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.06.2014 № 15753-15.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 02 грудня 2004
року, укладеного між Фондом
приватизації комунального майна
Солом'янського району міста Києва
(продавець) та ОСОБА_5 (покупець),
покупець придбав нежитлове приміщення
№51 І поверху (в літ. А) по АДРЕСА_1,
загальною площею 132,20 кв. м.

Згідно з договором купівлі-продажу від
23 травня 2005 року позивач продав Ѕ
частини нежитлового приміщення №51 І
поверху (в літ. А) по АДРЕСА_1, загальною
площею 132,20 кв. м.

Таким чином, позивач є власником лише Ѕ
частини нежитлового приміщення №51 І
поверху (в літ. А) по АДРЕСА_1, загальною
площею 132,20 кв. м., тобто площею 66,1 кв. м.

Відповідно до податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі від 20 червня 2014
року №15753-15 згідно з пунктом 286.5 статті
286 Податкового кодексу України ОСОБА_5
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем земельний
податок з фізичних осіб у розмірі 2 734,47
грн.

За висновками відповідача, сума
податкового зобов'язання із земельного
податку визначена позивачу за
користування земельною ділянкою, що
знаходиться під належним ОСОБА_5
нежитловим приміщенням площею 132,20 кв.
м., яке знаходиться по АДРЕСА_1,
відчужено на користь іншої особи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач є платником єдиного
податку та використовує земельну
ділянку під нерухомим майном у своїй
господарській діяльності, тому
звільняється від обов'язку нарахування
та сплати земельного податку.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Згідно статті 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

В силу положень ч.ч. 1-5 ст. 126 ЗК України,
документами, що посвідчують право
власності на земельну ділянку є:
державний акт, цивільно-правова угода
щодо відчуження земельної ділянки,
свідоцтво про право на спадщину. Право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою який видається
виключно юридичним особам, зазначеним
у статті 92 Земельного кодексу України.
Право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України, використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів.

Згідно ст. 269 ПК України, платниками
податку на землю є власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Землекористувачами в розумінні п.п.
14.1.73. п. 14.1 статті 14 ПК України є
юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

Згідно п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Як було вірно встановлено судом та
зазначено вище, позивач провадить
господарську діяльність на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, при цьому згідно Свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_1
від 16.05.2012, виданого на 2012 рік, місцем
провадження господарської діяльності
позивача вказано: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Особливості справляння податку
суб'єктами господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Так, п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового
кодексу України встановлено, що
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Таким чином, законодавством
встановлені дві обов'язкові умови, за
яких суб'єкт підприємницької
діяльності не є платником земельного
податку:

- перебування на спрощеній системі
оподаткування зі сплатою єдиного
податку;

- земельні ділянки, які є об'єктом плати
за землю, мають використовуватися для
провадження господарської діяльності.

Отже, враховуючи, що позивач є
платником єдиного податку і
використовує приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 в межах такої підприємницької
діяльності, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що
нарахування йому податковим органом
земельного податку є неправомірним та
суперечить вимогам чинного
законодавства, відтак оскаржуване
рішення податкового органу є
протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому посилання апелянта на те, що
при переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, колегією
суддів оцінюється критично, оскільки
положення, в даному випадку мають
застосовуватися положення глави 1
розділу XIV Податкового кодексу України,
якими врегульовано особливості
справляння податку суб'єктами
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, які є спеціальними.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 вересня 2014 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 19.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.