Справа № 808/3281/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року 12 год. 00 хв. Справа №
808/3281/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Недашківської К.М., за участю: секретаря
судового засідання Ширшова А.А.,
представника позивача - Пасічник О.М.
(довіреність від 03 березня 2014 року);
представника відповідача -
Завгороднього В.І. (довіреність від 11
березня 2014 року); представника третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - адвоката ОСОБА_3 (договір
від 10 липня 2014 року №16/4), розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області про визнання протиправним і
скасування наказу і Розрахунку, та
зобов'язання вчинити певні дії.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області (далі
іменується - позивач) до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
(далі іменується - відповідач), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправним та скасувати наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області від 17.04.2014 №136о/с та Розрахунок
вислуги років від 22.04.2014 в частині
обчислення пільгової вислуги років;
зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області надати новий
наказ про звільнення ОСОБА_4 та
Розрахунок вислуги років, в яких період
роботи з 15.09.1998 по 21.04.2014 обчислити в
одинарному розмірі, а 11 днів обчислити
з застосуванням коефіцієнту 1,5.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані
тим, що до Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області надійшло подання про
призначення пенсії ОСОБА_4, до якого
додано витяг з наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
від 17.04.2014 №136 о/с та Розрахунок вислуги
років від 22.04.2014. Відповідно до даних
документів, вислуга років у пільговому
обчисленні становить 33 роки 01 місяць 02
дні. Провівши перевірку змісту
Розрахунку, позивачем встановлено, що
третій особі - ОСОБА_4 безпідставно
обчислено вислугу років за період з
15.09.1998 по 21.04.2014 із застосуванням
коефіцієнту 1,5.

Позивач зазначає, що відповідно до
абзацу 16 підпункту «в» пункту 3
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992
№393 (далі іменується - Порядок №393), до
вислуги років для призначення пенсій
особам, зазначеним в абзаці першому
пункту 1 цієї постанови, зараховується
на пільгових умовах один місяць служби
за півтора місяця, на посадах, де
виконання обов'язків пов'язано з
роботами по знешкодженню
вибухонебезпечних предметів, у період
виконання робіт, переліки яких
визначаються керівниками відповідних
міністерств і відомств.

Перевіривши Акти по знешкодженню,
зруйнуванню вибухового пристрою,
вибухонебезпечних компонентів,
засобів підриву, позивач дійшов
висновку, що кількість днів, в яких
ОСОБА_4 виконував роботи по
знешкодженню вибухонебезпечних
предметів, становить 11 днів, а відтак,
лише даний період підлягає обчисленню
із застосуванням коефіцієнту 1,5.

Посилаючись на наведене вище доводи,
позивач вважає наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
від 17.04.2014 №136 о/с та Розрахунок вислуги
років від 22.04.2014 протиправними та
такими, що підлягають скасуванню. Окрім
того, позивач, з урахуванням уточнень
до позовних вимог, просив суд
зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області надати позивачу
новий наказ про звільнення ОСОБА_4 та
Розрахунок вислуги років, в яких період
роботи з 15.09.1998 по 21.04.2014 обчислити в
одинарному розмірі, а 437 днів обчислити
із застосуванням коефіцієнту 1,5.

Ухвалою судді від 21.11.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

У судове засідання, призначене на
10.12.2014, прибув представник позивача,
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх повністю.

До суду також прибув представник
відповідача, підтримав, викладену в
письмових запереченнях проти
адміністративного позову, правову
позицію щодо предмета спору, та просив
суд відмовити позивачу у задоволенні
заявлених позовних вимог.

Представник відповідача зазначив, що
спірний наказ та Розрахунок вислуги
років винесені Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області є законними,
оскільки винесені на виконання норм
Порядку №393 та Наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 11.11.2003 №1339
«Про соціальний захист працівників
експертної служби МВС України,
виконання обов'язків яких пов'язане із
знешкодженням вибухонебезпечних
предметів» (далі іменується - Наказ
№1339). Також, відповідач зазначив, що
спірний Розрахунок вислуги років не
являється рішенням суб'єкта владних
повноважень в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, та не може бути оскаржений як
акт індивідуальної дії.

У судове засідання також прибув
представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4,
та зазначив, що на виконання Порядку
№393 виданий Наказ №1339, пункт 2 якого
затвердив Перелік посад експертних
підрозділів МВС, на яких період
проходження служби зараховується в
стаж до вислуги років для призначення
пенсій у пільговому обчисленні один
місяць служби за півтора місяця.
Наведені норми законодавства є
підставою для зарахування строку
служби на посаді заступника
відповідних експертних підрозділів та
начальника НДЕКЦ до вислуги років у
пільговому обчисленні та видання
відповідного наказу що є цілком
правомірно.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 10.12.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Виконуючим обов'язки начальника
генерал-майором міліції Ольховським
В.І. видано наказ «По особовому складу»
від 17.04.2014 №136 о/с, яким згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас Збройних сил України (із
постановленням на військовий облік), за
пунктом 64 «в» (через обмежений стан
здоров'я) полковника міліції ОСОБА_4 -
начальника науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС, з 21.04.2014 (а.с. 8). Начальником
УКЗ ГУ МВС України в Запорізькій
області полковником міліції
Нестеренко В.В. підписано Розрахунок
вислуги років на пенсію (особистий
номер С-526025) полковника міліції ОСОБА_4
(а.с. 9).

Вказані вище документи разом з
відповідним поданням надіслані до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області для
призначення пенсії ОСОБА_4.

Проте, позивачем така пенсія не
призначена, з посиланням на
безпідставне обчислення вислуги років
ОСОБА_4 за період з 15.09.1998 по 21.04.2014 із
застосуванням коефіцієнту 1,5,
відповідно до абзацу 16 підпункту «в»
пункту 3 Порядку №393, що стало підставою
для звернення до суду з позовом про
скасування наказу від 14.04.2014 №136 о/с та
Розрахунку від 22.04.2014.

Вирішуючи даний спір, суд дійшов
висновку про відсутність у позивача
повноважень для звернення до суду з
таким позовом, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Частиною 2 статті 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 4 статті 105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про: 1) скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень; 2)
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; 4) стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; 5) виконання зупиненої
чи невчиненої дії; 6) встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; 7) примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Частиною 5 статті 105 КАС України
визначено, що адміністративний позов
суб'єкта владних повноважень може
містити інші вимоги у випадках,
встановлених законом.

Зі змісту адміністративного позову
вбачається, що до Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області надійшло подання про
призначення пенсії ОСОБА_4 разом з
витягом з наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області від 17.04.2014 №136о/с
та Розрахунком вислуги років від 22.04.2014.
Позивач зазначає, що провівши
перевірку змісту розрахунку, ним
встановлено, що відповідачем
безпідставно обчислено вислугу років
за період з 15.09.1998 по 21.04.2014 із
застосуванням коефіцієнту 1,5. Дані
обставини слугували підставою для
звернення до суду з позовом про
скасування такого наказу та
Розрахунку.

Проте, суд зазначає, що позивачем
нормативно не обґрунтовано підстави
для звернення до суду з таким позовом,
тобто не наведено жодної норми закону,
яка регулювала б повноваження
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області на
звернення до суду з такими вимогами.

Позивач зазначає, що відповідно до
Положення про головні управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25.02.2008 №5-5, одним із основних завдань
Головного управління є призначення та
виплата пенсій військовослужбовцям та
іншим особам, що мають право на неї на
умовах Закону України №2262,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які здійснюються за рахунок коштів
Фонду та інших джерел, визначених
законодавством, а також контроль за
цільовим використанням коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Констатуючи одне із основних завдань
управління Пенсійного фонду України -
контроль за цільовим використанням
коштів, позивач обґрунтовує підстави
для звернення до суду з позовом. Проте,
поняття «основні завдання» та
«повноваження органів Пенсійного
фонду України» не є тотожними.

Так, права головного управління
(повноваження) визначені пунктом 2.3
Постанови Пенсійний фонд України «Про
внесення змін до Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі та
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах» від 25.02.2008 №5-5,
відповідно до яких Управління має
право:

1) отримувати безоплатно від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання, від фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
відомості, пов'язані з нарахуванням,
обчисленням та сплатою страхових
внесків, а також інші відомості,
необхідні для здійснення покладених на
Управління завдань;

2) проводити планові та в передбачених
законодавством випадках позапланові
перевірки на будь-яких підприємствах, в
установах, організаціях, фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності
бухгалтерських книг, звітів,
кошторисів, інших документів щодо
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, призначення пенсії,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці,
отримувати необхідні пояснення,
довідки і відомості, зокрема письмові,
з питань, що виникають у процесі таких
перевірок;

3) вимагати від керівників та інших
посадових осіб підприємств установ,
організацій та фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
усунення виявлених фактів порушення
законодавства про порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, здійснення фінансових
операцій з коштами Фонду та порядку їх
використання;

вилучати в установленому
законодавством порядку документи, що
підтверджують факти приховування
(заниження) розміру заробітної плати
(доходу) та інших виплат, на які
нараховуються страхові внески, або
порушення порядку використання коштів
Фонду;

4) проводити перевірку цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій;

5) звертатися до господарських судів із
заявою щодо порушення справ про
банкрутство платників страхових
внесків;

6) застосовувати фінансові санкції,
передбачені законом;

7) стягувати з платників страхових
внесків їх несплачені суми;

8) порушувати в установленому законом
порядку питання про притягнення до
відповідальності осіб, винних у
порушенні законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування;

9) укладати договори про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;

10) перевіряти роботу підвідомчих
органів, проводити ревізії їх
діяльності;

11) у порядку, визначеному
законодавством, одержувати кредити в
установах банків;

12) у межах своєї компетенції
розпоряджатись майном і коштами Фонду;

13) інші права, передбачені
законодавством.

Натомість, відповідно до пункту 16
Постанови Пенсійного фонду України
«Про затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 30.01.2007 №3-1, при прийманні
документів для призначення пенсії
орган, що призначає пенсії: перевіряє
правильність оформлення заяви й
подання про призначення пенсії,
відповідність викладених у них
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж; здійснює
попередню перевірку змісту і належного
оформлення представлених документів;
перевіряє правильність копій
відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розходження.

Крім того, відповідно до Постанови
Пенсійного фонду України «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 30.01.2007 №3-1, орган, що призначає
пенсії, має право вимагати від
міністерств та інших органів,
заявників дооформлення поданих
документів, а також подання додаткових
документів та перевіряти в необхідних
випадках обґрунтованість їх видачі.

Тобто, даною нормою контролюючому
органу дійсно надано право в окремих
випадках перевіряти обґрунтованість
видачі документів.

Проте, за результатами такої перевірки,
у разі виявлення певних неточностей чи
незгоди з відповідними розрахунками
стажу, контролюючий орган має лише
право прийняти рішення про відмову в
призначенні пенсії, що узгоджується з
нормою пункту 17 Постанови Пенсійного
фонду України «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 30.01.2007 №3-1, відповідно до якої
не пізніше 10 днів після надходження
заяви з необхідними для призначення,
переведення з одного виду пенсії на
інший та відновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, переведення з одного виду
пенсії на інший та відновлення раніше
призначеної пенсії або про відмову в
призначенні, переведенні з одного виду
пенсії на інший та відновленні раніше
призначеної пенсії.

За приписами статті 49 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII
(далі іменується - Закон України №
2262-XII), пенсію згідно з цим Законом
призначають органи Пенсійного фонду
України. Документи про призначення
пенсії розглядає орган Пенсійного
фонду України і не пізніше ніж у
10-денний строк з дня їх надходження
приймає рішення про призначення або
про відмову в призначенні пенсії.

Тобто, при виявленні неточностей або ж
суперечностей у документах, що
надійшли до пенсійного органу для
призначення пенсії, останній має право
на витребування додаткових документів
та на винесення рішення про відмову в
оформленні пенсії, яке в подальшому
може бути оскаржене особою, якої
стосується таке призначення.

Наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області від 17.04.2014 №136о/с
може бути оскаржений лише особою,
інтересів якої стосується таке
рішення, тобто ОСОБА_4, що випливає із
суті завдання адміністративного
судочинства.

За правилами частини 1 статті 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, суд дійшов висновку про
недотримання позивачем вимог КАС
України при зверненні до суду з
вимогами про визнання протиправним і
скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії, оскільки позивач не
має повноважень на таке звернення.

Окрім того, суд зазначає, що Розрахунок
вислуги років, який надається разом із
відповідним наказом про звільнення (по
особовому складу) до пенсійного органу,
не являється рішенням суб'єкта владних
повноважень, тобто актом
індивідуальної дії. Відтак, можливість
оскарження (визнання протиправним та
скасування) такого Розрахунку в
порядку КАС України, відсутня.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області надати новий наказ про
звільнення ОСОБА_4 з новим обчисленням
вислуги років, суд зазначає, що порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, їх права та обов'язки,
та порядок звільнення осіб
регулюється, зокрема, Постановою «Про
затвердження Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» від 29.07.1991 №114.
Винесення наказу про звільнення є
дискреційною функцією суб'єкта владних
повноважень, яку суд не може перебирати
на себе, адже дискреційні повноваження
- це сукупність прав та обов'язків
органів державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених проектом
нормативно-правового акта.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
допустимі та належні докази у їх
сукупності та заслухавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат
судом не вирішується, оскільки позивач
звільнений від сплати судового збору
відповідно до підпункту 18 пункту 1
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - залишити без
задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська