Справа № 826/15364/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

до

Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів»

про

надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

У суді представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги та пояснив, що документи, на підставі яких позивач звернувся до суду, були складені на час дії Закону України від 21.12.2001 року «Про прядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»: акт опису активів, на які поширюється право податкової застави №1 від 17.01.2008 року; перша податкова вимога від 13.11.2007 року №1/3405, друга податкова вимога від 12.01.2008 року №2/13. Акт опису майна, згідно вимог ПК України, не складався; відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу» ДПІ у Солом’янському районі був списаний податковий борг, який обліковувався на особових рахунках відповідача станом на 01.07.2012 року, у тому числі, встановлений судовим рішенням. Відповідачеві не була направлена податкова вимога; перелік майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу не складався та не затверджувався; рішення про опис майна у податкову заставу не приймалося так як і не складався сам опис майна. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні судом за згодою сторін ухвалено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно і повно з’ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У позовній заяві позивач посилається на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.03.2012 року по справі №2а-4450/10/2670 якою позов ДПІ було задоволено та стягнуто податковий борг з відповідача у розмірі 1793844,52 грн.; постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.05.2014 року по справі №826/5493/14 позов ДПІ до Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» задоволено у повному обсязі, стягнуто податковий борг у розмірі – 311646,69 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ДПІ у Солом’янському районі м.Києва від 12.11.2012 року №3067/19-026 списано безнадійний податковий борг ДП «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів», який виник станом на 01.07.2012 року у сумі 2431706,62 грн.: податок на прибуток – 1062640,48 грн., податок на додану вартість - 781580,83 грн., частина чистого прибутку – 339,10 грн., комунальний податок – 271,52 грн., земельний податок з юридичних осіб – 586857,45 грн., інші збори за забруднення навколишнього природного середовища – 17,24 грн..

Таким чином, податковий борг, стягнутий з відповідача згідно постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.03.2012 року по справі №2а-4450/10/2670 у розмірі 1793844,52 грн. був списаний рішенням позивача.

З облікових карток платника податків за Державним підприємство «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» рахується податкова заборгованість з податку на додану вартість – 2956 грн., земельного податку з юридичних осіб – 409356,83 грн., чистого прибутку (доходу) – 1673 грн..

У позовній заяві позивач не зазначив розміру суми податкового боргу, надання дозволу на погашення якої просить надати дозвіл за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Із змісту норм п.95.3. ст. 95 ПК України слідує, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У ході судового розгляду справи, позивач не вказав розміру податкового боргу та не виконав вимоги суду щодо необхідності визначення такої суми боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим керуючим 17.01.2008 року було складено акт №1 опису активів Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів», на які поширюється право податкової застави.

При складанні даного акту податковий керуючий діяв, посилаючись на Закон України від 21.12.2000, № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність 01.01.2011 року, відповідно до якого податковий керуючий мав право здійснювати перевірки стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, провадити опис (виділення) активів для їх продажу у випадках, передбачених цим Законом, одержувати від боржника повну інформацію про операції із заставленими активами, а в разі їх відчуження без згоди податкового органу (за умови коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з нормами цього Закону) отримувати пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб.

На час розгляду справи судом чинними є норми Податкового Кодексу України, положеннями ст. 89.3 якого передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

У позовній заяві позивач посилається на акт опису майна №1 від 17.01.2014 року, однак копії такого не надав.

Представник відповідача зазначив, що опис майна було проведено у 2008 році на підставі Закону України від 21.12.2000, № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", не чинного на даний час.

Таким чином судом встановлено, що опис майна відповідача було здійснено згідно Закону від 21.12.2000, № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність 01.01.2011 року.

Акт опису майна, вчинений згідно вимог ПК України, позивач суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що такий не складався.

Крім того судом встановлено, що 21.01.2008 року було внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі абз.4 п.п.8.2.1 п.8.2. ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000 на активи Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» згідно Акту опису від 17.01.2008 №1, термін дії – 21.01.2013 року.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у податкову заставу 06.02.2014 було внесено майно ДП «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» згідно Акту опису майна №1 від 17.01.2008 року, з терміном дії такого обтяження 06.02.2019.

Таким чином у ході судового розгляду справи достовірно з’ясовано, що майно ДП «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» згідно Акту опису майна №1 від 17.01.2008 року перебувало у публічному обтяженні – податковій заставі з 21.01.2008 року по 21.01.2013 року та повторно накладено обтяження з 06.02.2014 року, термін дії якого закінчується 06.02.2019 року. Отже протягом періоду з 22.01.2013 року по 05.02.2014 року включно майно відповідача, згідно акту №1 від 17.01.2008 року не було обтяжене.

Доказів збереження згаданого вище майна платника податків позивач суду не надав.

Суд також звертає увагу на те, що позивач не вказав у акті №1 від 17.01.2008 року активи позивача, не перечислив їх, а лише зазначив у найменуванні активів (з детальною характеристикою кожного предмета) «активи платника податків згідно відповіді з УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 14.12.07р. за №10/410. вх. №108/9 від 08.01.08р.», не провів оцінку або експертне дослідження з метою встановлення їх вартості.

Крім того суд звертає увагу, що обтяження майна, зареєстроване 06.02.2014 року було вчинене на підставі ст. ст. 88, 89 ПК України, однак акт опису майна боржника складений не був, а об’єкт обтяження визначений згідно акту опису №1 від 17.01.2008 року, складеного згідно Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність на час реєстрації обтяження.

Згідно з п.п. 87.1 та 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Із змісту норм п.п. 88.1, 88.2 ст. 88 ПК України вбачається, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п. 89.8 ст. 89 ПК України).

Нормами закріпленими у ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (95.1.).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (95.2.).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (95.3.).

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22. Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Також, нормами п. 95.4 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до норми абз. 2 п. 95.3 ст. 95 ПК України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному п.п. 95.7 - 95.21 ст. 95 цього Кодексу.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм ПК України вбачається, що право податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, виникає після проведення процедури стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, інкасові доручення про стягнення податкового боргу з ДП «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» на суми 2956 грн, 307017,69 грн., 1673 грн. були скеровані позивачем лише у 2 банківські установи, які обслуговують відповідача, зокрема у ПАТ «АБ «ЕКСПРЕСБАНК» та Промінвестбанк.

Таким чином судом встановлено, що позивач всупереч вимог законодавства не склав акт опису майна боржника згідно положень ПК України; не перевірив наявність та збереження майна відповідача, згідно акту №1 від 17.01.2008 року після закінчення терміну дії податкової застави, який сплинув 21.01.2013 року; не встановив відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач у процесі здійснення заходів стягнення податкового боргу порушив вимоги ПК України, які визначають порядок та процедуру їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з’ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур