Справа № 807/2970/14
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2970/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Луцовича М.М.,

з участю секретаря судового засіданні -
Симканич Ю.В..,

сторін та осіб, які беруть участь у
справі:

позивача - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача Чопської
митниці Міндоходів - Голош Н.К.,
Созанського С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Чопської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Чопської
митниці Міндоходів яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
наказ Чопської митниці Міндоходів
№527-о «Про звільнення ОСОБА_2.» від
26.08.2014 року;

- поновити ОСОБА_2., на посаді державного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного посту «Тиса» Чопської
митниці Міндоходів;

- стягнути з Чопської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
наказом Чопської митниці Міндоходів
від 26.08.2014 року №527-о «Про звільнення
ОСОБА_2." позивача було звільнено із
займаної посади за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків покладених трудовим
договором відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП
України. Позивач вважає, що відповідач
приймаючи даний наказ діяв не у спосіб,
що передбачений Конституцією та
Законами України, необґрунтовано, без
урахування всіх фактичних обставин, що
мають значення для прийняття рішення, з
порушенням прав позивача у зв'язку з
чим наказ є протиправним та підлягає
скасуванню. Позивач вказує на те, що під
час службового розслідування,
проведеного відповідно до наказу
Чопської митниці Міндоходів від 24.06.2014
року №362 «Про проведення службового
розслідування», комісія прийшла
помилкових, упереджених та
необ'єктивних висновків про неналежне
виконання ОСОБА_2 службових обов'язків
та наявністю у його діях складу
дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з мотивів, що наведені в позовній заяві
та письмових поясненнях до неї ( а.с.2-6,
191-192).

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали просили суд
відмовити в задоволенні такого, як
безпідставного, обґрунтовуючи свою
позицію обставинами, викладеними у
письмових запереченнях на позов (а.с.
38-43), зокрема вказують на те, що при
винесені оскаржуваного наказу митний
орган діяв законно та з урахуванням
вчинених позивачем комплексних
порушень трудової дисципліни.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, представників
відповідачів, покази свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював на посаді державного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного посту «Тиса» Чопської
митниці Міндоходів.

Відповідно до наказу Чопської митниці
Міндоходів від 26 серпня 2014 №527-о
«ОСОБА_2, державного інспектора відділу
митного оформлення №3 митного посту
«Тиса» Чопської митниці Міндоходів
звільнено із займаної посади з 27 серпня
2014 року, за систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим
договором, відповідно до п.3 ч.1 ст.40
Кодексу Законів про працю України
(а.с.18).

Виданню оскаржуваного наказу
передували наступні фактичні
обставини.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що актом про
виявлення ознак алкогольного сп'яніння
від 20.06.2014 року о 18:00 год. у складі т.в.о
заступника начальника відділу
персоналу Симчери В.В., начальника
відділу митного оформлення №3 м/п
«Тиса» ОСОБА_7, головного державного
інспектора відділу митного оформлення
№3 м/п «Тиса» Шандора В.В. засвідчено
наявність ознак алкогольного сп'яніння
у державного інспектора відділу
митного оформлення №3 м/п «Тиса»
ОСОБА_2, а саме наявність різкого
алкогольного запаху при його
спілкуванні, нечітка хода, неадекватна
реакція на вимоги керівництва
(підвищена збудженість та прояв
непокори) (а.с.21).

В подальшому, а саме 23.06.2014 року т.в.о.
заступником начальника відділу
персоналу Симчерою В.В., була подана на
розгляд в.о. начальника Чопської
митниці Міндоходів Стрічика І.П.
доповідна записка щодо порушень
трудової дисципліни державним
інспектором відділу митного
оформлення №3 м/п «Тиса» ОСОБА_2 та
внесено пропозицію, щодо проведення
службового розслідування (а.с. 64-65)

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом №362 Чопської митниці
Міндоходів від 24.06.2014 року, було
призначено службове розслідування
відносно державного інспектора
відділу митного оформлення №3 митного
посту «Тиса» Чопської митниці
Міндоходів ОСОБА_2 за фактом
перебування останнього під час
виконання службових обов'язків у стані
алкогольного сп'яніння. (а.с.23).

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на виконання
вищевказаного наказу з метою
з'ясування обставин щодо наявних ознак
правопорушень у діях державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного посту «Тиса» ОСОБА_2 вимог
етики поведінки та законодавства про
державну службу, встановлення
дотримання службових обов'язків було
проведено службове розслідування, про
що складено акт службового
розслідування від 18.08.2014 року (а.с.7).

Так згідно висновків комісії які
викладені у вказаному акті за
наслідками службового розслідування
20.06.2014 року під час виконання службових
обов'язків ОСОБА_2, державним
інспектором відділу митного
оформлення № 3 митного посту «Тиса»
Чопської митниці Міндоходів,
встановлено наявність у нього чітких
ознак алкогольного сп'яніння. Під час
виконання службових обов'язків ОСОБА_2
не забезпечено дотримання вимог щодо
поведінки державного службовця,
встановлених ст. 5 Закону України «Про
державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII;
ст.ст. 6 та 12 Закону України «Про правила
етичної поведінки» від 17.05.2012 № 4722-VI із
змінами і доповненнями; п. 2.2 та абз. 2 п.
2.4 Загальних правил поведінки
державного службовця, затверджених
наказом Головного управління
державної служби України від 04.08.2010 №
214; п.п. 6.1.1, 6.1.4 та п. 6.4.2 Правил поведінки
посадових осіб Міністерства доходів і
зборів України та його територіальних
органів, затверджених наказом
Міндоходів від 15.08.2013 № 357; порушено
вимоги п. 2.2 Порядку замовлення, видачі,
зберігання, обліку та використання
особистих митних забезпечень
інспекторів, а також введення в дію
особистих митних забезпечень нового
зразка, затвердженого наказом
Держмитслужби України від 17.11.1998 № 723,
що свідчить про неналежне виконання
ним своїх службових обов'язків,
визначених п.п. 2.3.18, 2.3.22 та 2.3.24
посадової інструкції державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного посту «Тиса» Чопської
митниці Міндоходів, затвердженої
начальником митниці 23.01.2014, й наявність
у його діях складу дисциплінарного
проступку.

Надаючи оцінку висновку відповідача в
частині перебування у стані
алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, який
зафіксований в акті службового
розслідування та актом про виявлення
ознак алкогольного сп'яніння від 20.06.2014
року, суд вважає дану обставину не
доведеною митним органом, оскільки
відповідно до ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

За таких обставин суд відхиляє
посилання митного орган, як на
належний та допустимий доказ, на акт
від 20.06.2014 року про виявлення ознак
алкогольного сп'яніння ОСОБА_2,
оскільки констатуючи факт перебування
позивача в стані алкогольного
сп'яніння, особи які підписали
вищевказаний акт не є фахівцями в
галузі медицини з відповідною
кваліфікацією лікаря-нарколога, не
володіють достатніми знаннями та не
уповноважені констатувати факт
наявності, ступеню важкості, характеру,
виду сп'яніння особи та надавати у
даному випадку свої висновки у формі
акту. Жодним документом (довідкою,
актом тощо) медичних установ, до
компетенції яких це відноситься, факт
перебування позивача 20.06.2014 року у
стані алкогольного сп'яніння не
встановлено.

Що стосується факту самовільного
залишення позивачем митного посту в
робочий час суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 2 пп.2.3.22 посадової
інструкції державного інспектора
відділу митного оформлення №3 митного
посту «Тиса» Чопської митниці
Міндоходів одним з обов'язків позивача,
як державного інспектора є дотримання
правил внутрішнього трудового
розпорядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
20.06.2014 року працював у денну зміну, яка
тривала з 08:00 до 20:00 год.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи та підтверджено
матеріалами справи, що позивач 20.06.2014
року передчасно, а саме приблизно о 18:00
год. залишив своє робоче місце без
поважних на те причин, що зокрема
підтверджується Актом записів з камер
відеоспостережень розташованих у
пункті пропуску «Тиса» за період з 16.00
до 20.00 год. 20.06.2014 року (а.с.70),
поясненнями свідків, які були допитані
судом безпосередньо в судовому
засіданні, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 Вищевказані обставини визнав і
позивач. Так відповідно до пояснень
ОСОБА_2 він близько 18:00 год. 20.06.2014 року
самостійно покинув митний пост «Тиса»
у зв'язку з різким погіршенням здоров'я
та з метою звернення до Мукачівської
ЦРЛ за медичною допомогою.

Разом з тим судом встановлено, що
ОСОБА_2 20.06.2014 року до лікарні не
звертався, що підтверджується довідкою
виданою Мукачівською центральною
районною лікарнею від 14.08.2014 року №231/01-6
(а.с.85) та відповідно спростовує
пояснення позивача щодо поважності
причин відсутності на роботі 20.06.2014
року з 18:00 до 20:00 год.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що
останній в приватному порядку
звертався до лікаря 20.06.2014 року,
оскільки такі пояснення жодним
письмовим доказом не підтверджені.

Крім того, суд відхиляє пояснення
ОСОБА_2 , щодо різкого погіршення
самопочуття і з тих підстав, що
останній відмовився від виклику на
роботу карети швидкої допомоги.

Що стосується факту порушення
позивачем порядку зберігання
особистих митних забезпеченнь суд
констатує наступне.

Відповідно до пп.2.3.18 посадової
інструкції державного інспектора
відділу митного оформлення №3 митного
посту «Тиса» Чопської митниці
Міндоходів державний інспектор
зобов'язаний суворо дотримуватися
правил використання та зберігання
документів суворої звітності, штампів,
службового посвідчення, особистих
митних забезпечень, службової
документації.

Відповідно до п. 2.2 Порядку замовлення,
видачi, зберiгання, облiку та
використання особистих митних
забезпечень iнспекторiв №723 від 17.11.1998
року, чим затверджено, що усі особисті
митні забезпечення, крім особистої
металевої печатки, зберігаються в
індивідуальних портфелях, які після
кінця роботи (зміни) опечатуються
особистою металевою печаткою
інспектора - власника портфеля. Після
цього портфель здається на зберігання
у сейфі або металевій шафі, які
знаходяться у приміщенні, обладнаному
сигналізацією. Виносити особисті митні
забезпечення типів 1, 2, 3 за межі
території митниці (підрозділу) в
неробочий час категорично
забороняється. Дозволяється
користування особистими митними
забезпеченнями всіх типів тільки під
час виконання інспектором своїх
службових обов'язків. При пересуванні
інспектора митниці у межах території
підрозділу або в зоні діяльності
митниці під час виконання ним своїх
службових обов'язків особисті митні
забезпечення повинні знаходитися в
особистому портфелі разом з
документами, бланками суворої
звітності та необхідними
інструментами для роботи.
Відповідальність за всі дії по
використанню та зберіганню особистих
митних забезпечень під час роботи
покладається особисто на інспектора,
за яким вони закріплені.

Судом встановлено та підтверджено в
тому числі і показами свідка ОСОБА_8,
яка займає посаду державного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Тиса», що 20.06.2014 року
близько 18.00 год. державний інспектор
відділу митного оформлення №3 м/п
«Тиса» ОСОБА_2, перебуваючи в
службовому приміщені митного посту на
другому поверсі, в якому знаходяться
сейфи для зберігання особистих митних
забезпечень, не дотримуючись вимог
посадової інструкції та Порядку
замовлення, видачi, зберiгання, облiку та
використання особистих митних
забезпечень iнспекторiв №723 від 17.11.1998
року, позивач залишив особисті митні
забезпечення на столі та покинув
вказане приміщення, про що було
складено акт опечатування особистих
митних забезпечень державного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного посту «Тиса» ОСОБА_2 від
20.06.2014 о 20.00 год. яким комісійно,
заступником начальника ВМО № 3 м/п
«Тиса» Іваниша В.П. та працівниками
цього відділу головним державним
інспектором Шандором В.В., головним
державним інспектором Гришиним А.І.,
металевою печаткою № 210 заступника
начальника ВМО № 3 м/п «Тиса» Іванишем
В.П. були опечатані особисті митні
забезпечення державного інспектора
ОСОБА_2., а саме: ОНП № 217, ПМК № 217,
пломбір з пуансоном № 305/217 (а.с. 67).

Досліджуючи та надаючи оцінку
посиланням позивача на той факт, що
підстав для його звільнення зі служби у
відповідності до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП у
відповідача не було, оскільки
обов'язковою умовою для застосування
даної норми є систематичне невиконання
трудових обов'язків, що у даному
випадку не мало місця, суд приходить до
наступного.

Так судом встановлено та підтверджено
матеріалами службового розслідування,
що відповідно до наказу Чопської
митниці Міндоходів від 11.12.2013 № 458-к, за
порушення трудової дисципліни, що
полягало у порушенні вимог
нормативно-правових актів та
неналежному виконанні службових
обов'язків, позивачу оголошено догану
(а.с.128).

Вказане дисциплінарне стягнення було
накладено у зв'язку із встановленням 2-х
випадків транзитного перевезення
підакцизних товарів (тютюнові вироби)
без використання митної декларації, що
переміщувалися по книжці МДП НХ № 72882184
та РХ № 72344047, митне оформлення яких
здійснено позивачем, чим було порушено
вимоги статті 94 Митного кодексу
України щодо здійснення митного
оформлення підакцизних товарів з
використанням митної декларації.

Зазначене дисциплінарне стягнення не
знято і на момент проведення перевірки
було діючим.

Відтак суд відхиляє твердження
позивача з приводу відсутності у його
діях ознак систематичного невиконання
трудових обов'язків.

Що стосується тверджень позивача які
викладені ним у доповненнях до
позовної заяви (а.с.191-192) в частині
неправомірного на його думку
звільнення без попередньої згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації, членом якої
він був відповідно до поданої суду
відповіді на адвокатський запит від
03.12.2014 року №27/2-39 (а.с.190), то суд відхиляє
такі твердження та вважає їх
необґрунтованими з огляду на наступне.

Так позивача звільнено з митних
органів на підставі ч.3 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з систематичним
невиконанням працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_2 був членом первинної
профспілкової організації (а.с.81).

Разом з тим, відповідно до п.7 ч.1 ст.43-1
КЗпП України розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається зокрема у випадку
звільнення службових осіб митних
органів яким присвоєно персональні
звання, як і у даному випадку ОСОБА_2

За таких обставин суд приходить до
переконання, що звільнивши позивача з
посади державного інспектора відділу
митного оформлення №3 м/п «Тиса» без
попередньої згоди профспілкової
організації відповідач діяв
правомірно та відповідно до вказаних
положень КЗпП України.

Таким чином, суд відхиляє та вважає не
обґрунтованими пояснення позивача,
щодо поважності причин, які призвели до
вчинення ним встановлених в ході
розгляду справи судом порушень
дисципліни 20.06.2014 року, а саме з огляду
на різке погіршення здоров'я
останнього та необхідність
термінового звернення за медичною
допомогою, оскільки вищевказані доводи
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами та показами свідків. При цьому
суд приймає до уваги як належний доказ
довідку Мукачівської центральної
районної лікарні від 04.08.2014 року №231/01-6
(а.с.85), а також листок непрацездатності
серії АГИ№377751 який відкритий 21.06.2014
року відносно ОСОБА_2 (а.с.73).

Доказів звернення позивача за медичною
допомогою з огляду на різке погіршення
його стану здоров'я саме 20.06.2014 року в
ході розгляду справи не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідачем в ході розгляду справи
належними та допустимими доказами
доведено правомірність оскаржуваного
позивачем наказу, відтак суд приходить
до висновку про відсутність у даному
випадку правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 2,11,70,71,86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя М.М. Луцович