Справа № 2а-14013/11/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/55502/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 лютого 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року у справі №2а-14013/11/2670 за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської
міської ради, треті особи: Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), ОСОБА_7 про скасування
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року позивачі звернулись з
позовом до Київської міської ради,
треті особи: Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_7 про скасування рішення
Київської міської ради V сесії VI
скликання від 25.03.2010 року №494/3932 «Про
передачу громадянину ОСОБА_7 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1».

В обґрунтування вимог позивачі
зазначили, що ОСОБА_7 було передано
земельну ділянку без погодження її меж
з позивачами, як сусідніми
землевласниками, що суперечить ст.198
Земельного кодексу України, та з
порушенням режиму використання земель
в межах червоних ліній, передбаченого
Положенням про передачу земельних
ділянок в оренду та надання в постійне
користування в межах червоних ліній в
м. Києві.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулись з касаційною скаргою, у якій
просять скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25.03.2010 року Київською
міською радою V сесії VI скликання було
прийнято рішення № 494/3932 «Про передачу
громадянину ОСОБА_7 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1».

Вказаним рішенням Київрада затвердила
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та передала ОСОБА_8 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,08 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд на
АДРЕСА_1. Також, зобов'язано ОСОБА_8
виконувати обов'язки землевласника,
умови забудови земельної ділянки та
вимоги, викладені в листах відповідних
органів. Пунктом 3.4. рішення зобов'язано
ОСОБА_8 у місячний термін звернутись до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(КМДА) із клопотанням щодо організації
робіт по винесенню меж земельної
ділянки в натурі та виготовлення
документа, що посвідчує право
власності на землю.

Згідно витягу з бази даних Державного
земельного кадастру станом на 02.02.2010
року, позивачі є користувачами
(власниками) суміжних ділянок, а саме:
земельної ділянки по АДРЕСА_2 - ОСОБА_5
та ОСОБА_6, земельної ділянки по АДРЕСА_3
- ОСОБА_4

Відповідно до чергового кадастрового
плану території, земельні ділянки
позивачів з однієї сторони межують з
вул. АДРЕСА_3, а з іншої - із земельною
ділянкою площею 0,08 га, переданою за
рішенням Київради № 494/3932 у власність
ОСОБА_7 В свою чергу, земельна ділянка,
передана ОСОБА_7 межує з однієї сторони
- з земельними ділянками позивачів, а з
іншої - з АДРЕСА_4.

Між земельними ділянками позивачів та
АДРЕСА_4 є вузька смуга землі, через яку
власниками зроблені проїзди та
проходи.

На думку позивачів, передача у приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_8 без
погодження з ними, як сусідніми
землевласниками є грубим порушенням
чинного законодавства, оскільки
передача цієї земельної ділянки
унеможливлює користування земельними
ділянками та будинками, які є у їх
власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що відповідач приймаючи оскаржуване
рішення діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

Відповідно до статті 9 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент прийняття оскаржуваного
рішення) до повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить: а) розпорядження землями
територіальної громади міста; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Частинами 1 та 2 статті 20 Земельного
кодексу України визначено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Згідно з пунктом «а» частини 3 статті 83
Земельного кодексу України до земель
комунальної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать землі загального
користування населених пунктів
(майдани, вулиці, проїзди, шляхи,
набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо);

Як вірно встановлено судами та
підтверджено матеріалами справи,
ОСОБА_7 було надано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,08
га, за адресою АДРЕСА_1 за рахунок
міських земель, не наданих у власність
чи користування.

Позивачами не надано доказів, що спірна
ділянка відноситься до земель
загального користування. Позивачі
самовільно облаштували на ній проходи
та проїзди на вул. АДРЕСА_4. При цьому,
відповідно ситуаційної схеми жодних
встановлених проїздів та доріг через
спірну земельну ділянку не
передбачено. Виїзд на АДРЕСА_4 з ділянок
позивачів здійснюється по АДРЕСА_3.

Тобто, передача ОСОБА_7 зазначеної
земельної ділянки не створює перешкод
у доступі позивачам до їх ділянок.

Крім того, згідно до п.7.26 ДБН 360-92
«Планування і забудова сільських і
міських поселень» територія вулиць та
доріг всіх категорій, відокремлюються
від інших функціональних територій
поселень геодезично зафіксованими
границями - червоними лініями.
Розбивочні креслення червоних ліній
призначаються для забезпечення
регулювання і містобудівного контролю
при забудові, реконструкції і
благоустрою поселень, при відведенні
земельних ділянок, встановлені за умов
їх використання.

Проте, твердження позивачів стосовно
того, що спірна земельна ділянка
знаходиться в межах червоних ліній
спростовується наявною документацією
із землеустрою.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів про те, що на
розроблення проекту відведення за
заявою особи, яка в установленому
порядку звернулась з заявою, та на
прийняття радою рішення про
затвердження належним чином
погодженого проекту відведення,
погодження меж ділянки з сусідніми
землекористувачами не впливає.

В силу п. б. ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу
України, кадастрова зйомка включає
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами. Відповідно до
вказаної статті кадастрові зйомки - це
комплекс робіт, виконуваних для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок.

Кадастрова зйомка -є частиною
державного земельного кадастру. В свою
чергу, державний земельний кадастр -це
єдина державна система
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.
Призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органи державної влади
та місцевого самоврядування, а також
заінтересованих осіб.

Матеріали справи не містять доказів
наявності спору між
землекористувачами саме щодо меж
належних їм ділянок.

Також, посилання скаржників на те, що
висновок про погодження документації
із землеустрою видано неповноважною на
те особою є необґрунтованим, оскільки
відповідно до Положенням про Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації),
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 19 грудня 2002 року N 182/342,
Управління відповідно до покладених на
нього завдань готує та подає в
установленому порядку проекти рішень
Київської міської ради, розпоряджень
Київського міського голови,
розпорядження виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації), а також подає свої
висновки з питань, зокрема,
розпорядження землями в межах міста
Києва; передачі земельних ділянок у
власність громадян та юридичних осіб.

Таким чином, Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) правомірно надало
висновок про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наведених правових положень,
судова колегія погоджується з
висновками судів про те, що відповідач
приймаючи оскаржуване рішення діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 лютого 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: