Справа № 487/6859/14-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 487/6859/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Корнешова Т.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Алєксєєва В.О.

- Бітова А.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі міста
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду міста Миколаєва від 29
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі міста
Миколаєва про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання поновити
виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі міста Миколаєва про
відновлення виплати пенсії за віком і
надбавки як "дитині війни", зобов'язання
відповідача поновити виплату пенсії з
07 жовтня 2009 року, посилаючись в
обґрунтування вимог на те, що у 1994 року
їй була припинена виплата пенсії за
віком у зв'язку з виїздом на постійне
проживання до Ізраїлю, але це
відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року є
неконституційним, проте за її
зверненнями у червні 2014 року
відповідач у поновлені її прав на
отримання пенсії відмовив.

Постановою Заводського районного суду
міста Миколаєва від 29 жовтня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 -
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва у відновленні
виплати ОСОБА_2 пенсії за віком.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
міста Миколаєва поновити ОСОБА_2
виплату пенсії за віком, здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як «дитині війни» - з 10 червня 2014
року. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є громадянкою України, яка з 1994
року постійно проживає в державі
Ізраїль, що підтверджується копією
паспорту позивача. Згідно копії
пенсійного посвідчення позивач з 1991
року є пенсіонеркою і до виїзду з
України перебувала на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Заводському районі міста Миколаєва та
отримувала пенсію за віком і пенсійну
надбавку як "дитина війни". Їх виплату
було припинено у 1994 році через виїзд
позивача на постійне проживання до
держави Ізраїль.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення
адміністративного позову, однак
вважає, що при вирішенні справи судом
не правильно застосовано норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року
№25-рн/2009 визнані неконституційними
положення п.2 ч.1 ст.49 та другого речення
ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058 від 09 липня 2003 року,
згідно яких виплата пенсії припинялася
на весь час проживання (перебування)
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачалося міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

З урахуванням положення ч.2 ст.152
Конституції України, визнані
неконституційними положення Закону
№1058 втратили свою чинність (свою дію) з
07 жовтня 2009 року, тому з цього часу
невиплата пенсії позивачу є
безпідставною і відповідач в силу
вимог ч.2 ст.49 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058 повинен поновити
виплату пенсії позивачу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відсутність нормативно-правових
актів щодо умов та порядку виплати
пенсій громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон, не
може бути підставою для відмови у
поновленні порушених прав громадян.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведеного, вважає висновок суду
першої інстанції щодо поновлення
виплати пенсії за віком позивачці з
моменту звернення до управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва з заявою, а саме
з 10 червня 2014 року, правомірним.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
міста Миколаєва поновити ОСОБА_2
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії як «дитині війни»
з 10 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії, або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачка є дитиною війни в розумінні
ст. 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" і відповідно до ст. 6
цього ж Закону має право на державну
соціальну підтримку у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" (у
редакції від 18 листопада 2004 року,
чинній до 23 липня 2011 року) дітям війни
пенсії або щомісячне грошове довічне
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік " Кабінету Міністрів
України надано право у 2011 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Вищезазначена норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати, що не
поширюється на спірні відносини,
оскільки розмір зазначених соціальних
виплат згідно із Законом України "Про
соціальний захист дітей війни"
залежить від розміру мінімальної
пенсії за віком.

Будь-які зміни до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
Законом України про Державний бюджет
України на 2011 рік не вносились, дію цієї
статті зупинено не було.

Пунктом 7 Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", Кабінету
Міністрів України надано право
визначати розмір виплат, передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни".

На реалізацію цього права Кабінетом
Міністрів України прийнято Постанову
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету" від 06 липня
2011 року №745 п.6 якої встановлено:
"….дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні".

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 745 від 06 липня 2011
року, яка набрала чинності з 23 липня 2011
року та прийнята на виконання Закону
України від 14 червня 2011 року N 3491-VІ «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
підвищення до пенсії «дітям війни»
виплачуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Вищезазначена Постанова набрала
чинності з 23 липня 2011 року, відповідно,
з цієї дати діти війни не мають права на
отримання підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Таким чином, колегія суддів вважає, що
ОСОБА_2 не має права на отримання
підвищення до пенсії у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", так як
звернулася до суду лише у липні 2014 року.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва щодо відмови у
поновленні виплати пенсії за віком
позивачці, оскільки судом першої
інстанції зроблено цілком
обґрунтований висновок щодо
правомірності поновлення виплати
пенсії за віком з моменту звернення з
заявою до відповідача.

З урахуванням викладеного, оскільки
суд першої інстанції правильно по суті
вирішивши питання про часткове
задоволення позову, але неправильно
застосував норми матеріального права,
колегія суддів, відповідно до п.1 ч.1
ст.201 КАС України, вважає необхідним
змінити постанову суду першої
інстанції, виключивши з її
резолютивної частини з другого абзацу
посилання щодо здійснення нарахування
та виплату підвищення до пенсії як
дитині війни з 10 червня 2014 року. В іншій
частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст. 198,
п.1 ч.1 ст.201, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі міста Миколаєва задовольнити
частково.

Змінити резулятивну частину постанови
Заводського районного суду міста
Миколаєва від 29 жовтня 2014 року,
виключивши з неї посилання щодо
здійснення нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни з
10 червня 2014 року.

В іншій частині постанову Заводського
районного суду міста Миколаєва від 29
жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

І.Г.Ступакова

Судді:

В.О.Алєксєєв

А.І.Бітов