Справа № 161/8245/14а 2-а/161/404/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа № 876/9210/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 07 серпня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі за позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС з обслуговування
м.Луцька ВДАІ УМВС України у Волинській
області Кравчука Євгена Михайловича
про скасування постанови про
адміністративне правопорушення,-

в с т а н о
в и в :

23 травня 2014 року позивач- Кварцяний В.В.
звернувся в суд з позовом до
відповідача- інспектора ДПС з
обслуговування м.Луцька ВДАІ УМВС
України у Волинській області Кравчука
Євгена Михайловича, в якому просив
скасувати постанову про
адміністративне правопорушення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 07 серпня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, вважає, що оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню, оскільки жодних
повісток про виклик до суду позивач не
отримував, чим порушено норми
процесуального права. Просить
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції скасувати і направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю- доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач повторно- 21 липня 2014 року та 07
серпня 2014 року не прибув у судове
засідання, причин неявки суду не
повідомив, що є підставою для залишення
позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його передчасним, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.33 КАС України
повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі,
свідкам, експертам, спеціалістам,
перекладачам.

Згідно з ч.3 ст.33 КАС України судовий
виклик або судове повідомлення осіб,
які беруть участь у справі, свідків,
експертів, спеціалістів, перекладачів
здійснюється рекомендованою
кореспонденцією (листом, телеграмою),
кур'єром із зворотною розпискою за
адресами, вказаними цими особами, або
шляхом надсилання тексту повістки,
складеного відповідно до ст.34 цього
Кодексу факсимільним повідомленням
(факсом, телефаксом), електронною
поштою, телефонограмою, опублікування
у друкованому засобі масової
інформації. Повідомлення шляхом
надсилання тексту повістки
здійснюється за тими самими правилами,
що і повідомлення шляхом надсилання
повістки, крім випадків, установлених
цим Кодексом.

Ч.3 ст.35 КАС України передбачає, що
повістка повинна бути вручена не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, крім випадку, коли повістка
вручається безпосередньо в суді.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.155 КАС
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позивач повторно не прибув у попереднє
судове засідання чи у судове засідання
без поважних причин, якщо від нього не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності.

Аналогічна норма передбачена ч.3 ст.128
КАС України.

Колегія суддів зазначає, що при
вирішенні питання про залишення
позовної заяви без розгляду з цієї
підстави необхідно з'ясувати: чи
належним чином позивача було
повідомлено про судовий розгляд перший
і другий раз; чи обидва рази були
відсутні поважні причини неприбуття
позивача або інформація про такі
причини; чи відсутня заява позивача про
розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що
справа призначалася до розгляду 12
червня 2014 року, 21 липня 2014 року, 07 серпня
2014 року.

Підставою для залишення позовної заяви
без розгляду судом першої інстанції
було повторне неприбуття у судове
засідання- 21 липня 2014 року та 07 серпня
2014 року належним чином повідомленого
позивача.

Разом з тим, у матеріалах справи
відсутні відомості про повідомлення у
встановленому законом порядку
позивача про дату, час та місце
судового розгляду, яке призначалося на
21 липня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
повторне неприбуття позивача в судове
засідання без поважних причин є
помилковим, оскільки відсутні докази
його належного повідомлення у
встановленому законом порядку про
дату, час та місце судового розгляду,
яке призначалося на 21 липня 2014 року,
тому дано передчасну юридичну оцінку
фактичним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції, залишивши без розгляду
позовну заяву позивача, позбавив його
можливості захистити свої права та
інтереси, відповідно порушив його
право на захист прав, свобод та
інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані
ст.6 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету. Проявом цього права є
забезпечення для кожної особи
можливості звернутися до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі
"Іліан проти Туреччини" зазначає, що
правило встановлення обмежень доступу
до суду у зв'язку з пропуском строку
звернення повинно застосовуватися з
певною гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру; перевіряючи його виконання
слід звертати увагу на обставини
справи.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції необхідно
скасувати як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду,
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга
підлягає до задоволення, оскаржувана
ухвала, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі -
скасуванню, і направленню справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 07 серпня 2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі № 161/8245/14-а -
скасувати, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик