Справа № 826/17298/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2014 року 11:21
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
секретаря судового засідання Корніюк
А.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом ОСОБА_1до відповідача-1
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (як органу
піклування)відповідача-2Служби у
справах дітей Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
третя особаОСОБА_2провизнання
протиправними дій та бездіяльності,
скасування розпорядження від 16.10.2014 р.
№ 456за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1; ОСОБА_3 (ордер №
від відповідачів (1 та 2): Поліщук О.В.
(довіреність № 6204/41/1/103 від 03.09.2014 р.)
від третьої особи: ОСОБА_2
Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 16.12.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася позивачка
ОСОБА_1 з позовною заявою до
відповідача-1 Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
(як органу опіки та піклування) та
відповідача-2 Служби у справах дітей
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, третя особа -
ОСОБА_2, про визнання протиправними дій
та бездіяльності, скасування
розпорядження від 16.10.2014 р. № 456.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.11.2014 року суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
судового розгляду.
Також, іншою ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.11.2014 року суддею Добрянською Я.І. було
відмовлено позивачці ОСОБА_1 у
задоволенні заяви останньої про вжиття
заходів забезпечення
адміністративного позову.
Так, у судовому засіданні 16.12.2014 р.
позивачка та її представник заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримали повністю та в судових
дебатах просили суд:
- визнати протиправною бездіяльність
Служби у справах дітей Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації, яка в порушення ст. 41
Порядку не підготувала висновку про
доцільність або недоцільність
призначення ОСОБА_1 опікуном
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- визнати протиправними дії
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (органу опіки
та піклування) щодо порядку прийняття
рішення про встановлення опіки над
малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- скасувати розпорядження Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 16.10.2014 року № 456 «Про
призначення опіки над малолітньою
дитиною».

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачка та її представник
зазначили, що всупереч правових норм
чинного законодавства Служба у справах
дітей Дніпровської районної в місті
Києві державної адміністрації не
підготувала висновку про доцільність
або недоцільність призначення ОСОБА_1
опікуном за результатом розгляду її
заяви про призначення опікуном
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, хоча,
як наголошує позивачка, саме вона майже
шість років виховувала та утримувала
таку дитину (її правнучку), що в
подальшому призвело до того, що
зазначене питання на засіданні комісії
з питань захисту прав дитини було
розглянуто без належного з'ясування
всіх обставин, що мали значення для
прийняття законного і обґрунтованого
висновку, та прийнято протиправне
розпорядження Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 16.10.2014 року № 456 «Про призначення
опіки над малолітньою дитиною» не
позивачки ОСОБА_1 (рідної прабабусі
малолітньої ОСОБА_5), а ОСОБА_2 (рідної
бабусі малолітньої ОСОБА_5).

Відповідачами, у свою чергу, до
матеріалів справи були подані письмові
заперечення проти позову, та в судовому
засіданні 16.12.2014 р. представник
відповідачів проти задоволення
позовних вимог позивачки також
заперечив повністю, і в судових дебатах
просив суд відмовити у позові, з
підстав, наведених у письмових
запереченнях на позовну заяву.

Зокрема представник відповідачів
наголосив на тому, що орган опіки та
піклування Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
провів усі передбачені чинним
законодавством дії щодо належного,
повного, обґрунтованого та
неупередженого розгляду питання про
встановлення опіки над малолітньою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Третьою особою (ОСОБА_2 - рідною бабусею
та опікуном малолітньої ОСОБА_5.) до
матеріалів справи також були надані
письмові заперечення з приводу даного
спору по справі № 826/17298/14, в яких
фактично зазначено про
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог позивачки.

У судовому засіданні 16.12.2014 р. третя
особа проти задоволення позовних вимог
позивачки також заперечила, та в
судових дебатах просила суд відмовити
у позові повністю.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивачка у своїй позовній
заяві, ОСОБА_1 майже шість років від дня
народження її правнучки ОСОБА_5 (2008 р.н.)
виховувала та утримувала останню
(враховуючи покинення дитини її
матір'ю), зважаючи на що, на переконання
позивачки, вона має беззаперечне право
на офіційне встановлення опіки над
такою дитиною, в чому їй незаконно було
відмовлено розпорядженням
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 16.10.2014 року
№ 456 «Про призначення опіки над
малолітньою дитиною», внаслідок
протиправної бездіяльності Служби у
справах дітей Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
(яка в порушення ст. 41 Порядку не
підготувала висновку про доцільність
або недоцільність призначення ОСОБА_1
опікуном малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1) та протиправних дій
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (органу опіки
та піклування) щодо порядку прийняття
рішення про встановлення опіки над
малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на таке, позивачка звернулася
за захистом порушених, на її думку, прав
та інтересів, у судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
норми чинного законодавства з приводу
даного спору, а також заслухавши
пояснення представників сторін,
Окружний адміністративний суд м. Києва
дійшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивачки, зважаючи
зокрема на наступне.

Як підтверджується наявними у справі
доказами, 04 серпня 2014 року Дніпровським
районним судом м. Києва по цивільній
справі № 755/15631/14-ц за позовом Органу
опіки та піклування Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
позбавлення батьківських прав
відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
стягнення аліментів, було прийнято
рішення, яким позовні вимоги було
задоволено повністю.

Для подальшого влаштування дитини під
опіку до Служби у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації звернулося
два кандидати, які надали необхідні
документи відповідно до пункту 40
постанови Кабінету Міністрів України
№ 866 від 24.09.2008 року: рідна бабуся ОСОБА_2
(третя особа по справі) та прабабуся
ОСОБА_1 (позивачка по справі).

У відповідності до пункту 41 постанови
Кабінету Міністрів України № 866 від
24.09.2008 року, Служба у справах дітей за
місцем проживання особи, яка виявила
бажання взяти на виховання в сім'ю
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, з
урахуванням результатів навчання у
центрі соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді:

- приймає документи, зазначені у пункті
40 цього Порядку;

- реєструє осіб у журналі обліку
потенційних опікунів, піклувальників,
прийомних батьків,
батьків-вихователів, що ведеться за
формою згідно з додатком 6;

- вносить відомості про осіб до єдиного
банку даних;

- протягом 10 днів після отримання заяви
складає акт обстеження
житлово-побутових умов згідно з
додатком 9, який додається до
документів;

- готує висновок про доцільність
(недоцільність) встановлення опіки,
піклування та відповідність її/його
інтересам дитини.

Так, як підтверджується наявними
матеріалами справи, стосовно позивачки
громадянки ОСОБА_1 висновок готувався
службою у справах дітей Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, відповідно до чого
Служба у справах дітей Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації не мала правових підстав
для надання висновку громадянці
ОСОБА_1, враховуючи факт проживання
останньої в іншому районі міста Києва.

Враховуючи зазначене, не підлягає
задоволенню позовна вимога позивачки
щодо визнання протиправною
бездіяльності Служби у справах дітей
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, щодо не
підготування відповідно до ст. 41
Порядку висновку про доцільність або
недоцільність призначення ОСОБА_1
опікуном малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стосовно питання щодо призначення
опікуна малолітньої ОСОБА_5, то таке
питання двічі розглядалося на Комісії
з питань захисту прав дитини
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, до складу
якої входять керівники
вузькопрофільних установ,
відповідальних за захист прав та
інтересів дітей (охорони здоров'я,
управління освіти, центр соціальних
служб, відділ у справах сім'ї, молоді та
спорту тощо).

Так, на комісії розглядались всі надані
кандидатами в опікуни документи,
вивчалися висновки про можливість
виконувати обов'язки опікуна обох
кандидатів в опікуни, заслуховувались
такі кандидати особисто.

Під час прийняття рішення комісія
також враховувала той факт, що у
малолітньої ОСОБА_5 є рідна сестра
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та відповідно до
пункту 36 постанови Кабінету Міністрів
України № 866 від 24.09.2008 року, рідні брати
і сестри не можуть бути роз'єднані під
час влаштування. (Роз'єднання рідних
братів і сестер призводить до розриву
родинних зв'язків, порушує право дітей
на спілкування з братами і сестрами).

Так, на момент розгляду вказаного
питання, малолітня ОСОБА_8 по
тимчасовій заяві вже проживала з
громадянкою ОСОБА_2 (третьою особою,
рідною бабусею останньої).

Сама ж ОСОБА_2 (рідна бабуся
неповнолітніх сестер ОСОБА_5 та ОСОБА_8),
на відміну від позивачки ОСОБА_1 (рідної
бабусі неповнолітніх сестер ОСОБА_5 та
ОСОБА_8), погодилась на влаштування обох
онучок до неї, проте як громадянка
ОСОБА_1 погодилася лише на влаштування
до себе неповнолітньої ОСОБА_5.

Зазначене було також враховано
комісією при прийнятті відповідного
рішення, так само, як було враховано вік
кандидатів на опікунство та
матеріальні достатки таких кандидатів.

За наслідками наведеного, 24.10.2014 року
позивачка отримала лист Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 103-103/п/оп-941/1-2178, в якому
вказано, що звернення ОСОБА_1 щодо
призначення опіки на малолітньою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, були уважно
розглянуті на засіданнях комісії з
питань захисту прав дитини
Дніпровської РДА, та за результатами
такого розгляду на комісії винесено
рішення, та відповідно до
розпорядження Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації №
456 від 16.10.2014 року «Про призначення
опіки над малолітньою дитиною»
призначено опікуном малолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, її рідну бабусю
ОСОБА_2.

В даному випадку, як підтверджується
наявними матеріалами справи, та
вказаного не було допустимими доказами
по справі спростовано позивачкою,
орган опіки та піклування Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації провів усі передбачені
чинним законодавством дії щодо
належного, повного, обґрунтованого та
неупередженого розгляду питання про
встановлення опіки над малолітньою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно із частиною другою статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадови особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись
Конституцією України, Сімейним
кодексом України, Законом України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей позбавлених батьківського
піклування», Порядком провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого постановою КМУ №
866 від 24.08.2008 р., судом не вбачається
порушення відповідачами законних прав
та інтересів позивачки, про які остання
зазначає у своїй позовній заяві.

Зважаючи на таке, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
позивачки.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, позивачка не довела
суду обґрунтованості заявлених нею
позовних вимог, що були спростовані
відповідачами, зважаючи на що, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для відмови в
адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 17.12.2014 р.