Справа № 806/4447/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4447/14

категорія 10.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Панкеєва В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Баранівському районі
Житомирської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Новоград-Волинську
Житомирської області про визнання дій
незаконними, стягнення 304,71 грн,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області звернулось з позовом до суду в
якому просить:

- визнати незаконними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Баранівському районі
Житомирської області щодо відмови в
узгодженні суми витрат, що підлягають
відшкодуванню управлінню Пенсійного
фонду України в Баранівському районі
Житомирської області в сумі 304,71 грн за
особовою справою потерпілого ОСОБА_1 за
травень 2014 року;

- стягнути з відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Баранівському районі
Житомирської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області 304,71 грн за особовою справою
потерпілого ОСОБА_1 за травень 2014 року.

У ході судового розгляду первинного
відповідача відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Баранівському районні
Житомирської області - замінено
належним відповідачем - відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Новоргад-Волинському
Житомирської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на те, що
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженому спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, витрати по допомозі на
поховання сім'ї померлого ОСОБА_1,
повинні бути відшкодовані
відповідачем в розмірі 304,71 грн. Також
позивач вважає, що відповідачем не
прийнято до заліку вказану суму, тому
такі дії є незаконними.

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в задоволенні позову
з підстав викладених в письмових
запереченнях.

Суд вважає за можливе розгляд справи
провести в порядку письмового
провадження у відповідності до ч.6 ст.128
КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Барнівському районі Житомирської
області подано до відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Баранівському районі акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за травень 2014 року (а.с.8).

Вказаний акт підписаний керівниками
Фондів. При підписанні актів,
відділенням виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Баранівському районі не
було прийнято до заліку частину витрат
Пенсійного фонду, що підлягають
відшкодуванню за травень 2014 року в сумі
304,71 грн, внаслідок чого відповідачем
була складена таблиця розбіжностей
(а.с.7).

Так, за травень 2014 року відповідачем не
було прийнято 304,71 грн витрат на виплату
допомоги на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування.

Відповідно до ст.1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
Основи), загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Згідно із статтею 4 Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 частини 1 статті 25 Основ
визначено, що за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення -
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків визначено статтею 21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 № 1105-XIV,
у редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон
№1105-XIV).

В силу приписів частини 1 цієї статті
Закону № 1105-XIV, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджено
"Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", (далі - Порядок), що
встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 7 вказаного
Порядку, відшкодуванню підлягають
суми, що виплачуються відповідно до
Законів України "Про пенсійне
забезпечення", "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
інших нормативно-правових актів.
Органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях. Головні управління
Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі поданих актів узагальнюють і
узгоджують Довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі вищевказаної Довідки на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Тобто, зазначеним Порядком
встановлений обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків здійснювати дії по підписанню
акту щомісячної звірки по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії, у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

За таких обставин, коли акт щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за травень 2014 року
підписано керівниками Фондів, суд
приходить до висновку, що сторони
узгодили суми, що підлягають
відшкодуванню Пенсійному фонду за
травень 2014 року.

Чинним законодавством не передбачений
порядок, відповідно до якого спір з
цього питання міг би вирішуватись між
управліннями Пенсійного фонду України
та відділеннями виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань на місцях.

Це питання додатково до названого вище
Порядку врегульоване спільним листом
Пенсійного фонду України та Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, підписаним,
відповідно, 23 жовтня та 19 жовтня 2007
року. Ним узгодження вказаних вище
розбіжностей віднесено до компетенції
центральних органів відповідних
Фондів, куди щомісячно повинні
надсилатись таблиці розбіжностей і
вирішуватись питання про їх узгодження
та перерахування таких коштів чи їх
стягнення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем у повному
обсязі виконано свій, передбачений
вищезазначеним Порядком, обов'язок
щодо підписання та узгодження з
позивачем акту щомісячної звірки за
травень 2014 року, а тому вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області про визнання незаконними дій
відповідача щодо відмови в узгодженні
суми витрат за вказаний період у
розмірі 304,71 грн є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення з
відповідача допомоги на поховання у
розмірі 304,71 грн, виплаченої
управлінням Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області у зв'язку зі смертю пенсіонера
ОСОБА_1, то у її задоволенні суд
відмовляє, виходячи з такого.

Частиною 8 статті 34 Закону № 1105-XIV
визначено, що у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року N 826 затверджено
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, який
регулює питання проведення Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань (далі - Фонд) витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого у
разі його смерті від нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання, на організацію поховання
та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

У пункті 2 вказаного Порядку зазначено,
що витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником (пункт 5 зазначеного
Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону № 1105-XIV, у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
визначено, що органом, який встановлює
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області жодного належного та
допустимого доказу в підтвердження
причинного зв'язку смерті потерпілого
з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я до суду надано не
було, що виключає обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодовувати позивачу
допомогу на поховання та витрати на її
доставку в загальному розмірі 304,71 грн.

Така позиція суду узгоджується з
висновком Верховного Суду України в
справі № 21-108а13 від 23.04.2013 року.

З огляду на все вище викладене, суд
проходить до висновку, що відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 128, 158-163, 254 КАС
України, суд,

постановив:

У задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Баранівському районі Житомирської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Новоград-Волинському
Житомирської області про визнання дій
незаконними та стягнення 304,71 грн
відмовити за безпідставністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва