Справа № 826/17659/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/37490/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпак Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 грудня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації про
скасування розпорядження №898 від 14
грудня 2012 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
скасування розпорядження
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації №898 від 14
грудня 2012 року в частині зняття її з
квартирного обліку.

Постановою Окружного
аадміністративного суду міста Києва
від 27 грудня 2013 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Голосіївської районної
у місті Києві державної адміністрації
№898 від 14 грудня 2012 року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 грудня 2013 року - без
змін.

Не погоджуючись із судовими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій відповідач подав касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, оскільки вважає, що
судами неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального
права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
статтею 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Глухівської
міської ради Сумської області №220 від 18
вересня 1998 року «Про встановлення
опіки», у зв'язку зі смертю батьків
позивачки, ОСОБА_4 призначено опікуном
над неповнолітньою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2000 року позивачка з
опікуном проживала за адресою: АДРЕСА_1.
23 травня 2006 року ОСОБА_2 взято на кварт
облік у Голосіївській районній
державній адміністрації м. Києва.

Розпорядженням Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації №898 від 14 грудня 2012 року
«Про затвердження та перезатвердження
на квартирний облік громадян» ОСОБА_2
знято з квартирного обліку, у зв'язку з
тим, що вона не пройшла реєстрацію.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
зробив висновок про незаконність
оскаржуваного розпорядження, оскільки
відповідачем не надано доказів
порушень норм закону при постановці
позивачки на квартирний облік.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Діти, які внаслідок смерті батьків,
позбавлення батьків батьківських прав,
хвороби батьків чи з інших причин
залишилися без батьківського
піклування, мають право на особливий
захист і допомогу з боку держави.
Однією із гарантій соціального захисту
дітей-сиріт є забезпечення позачергово
впорядкованого житла, що врегульовано
Житловим Кодексом Української РСР,
Законом України «Про охорону
дитинства», Законом України «Про
житловий фонд соціального
призначення».

Так, частиною 4 статті 25 Закону України
«Про охорону дитинства» (у редакції на
час взяття позивачки на квартирний
облік) передбачено, що діти-сироти та
діти, позбавлені батьківського
піклування, які до передачі під опіку
чи піклування, влаштування в будинки
дитини, дитячі будинки,
школи-інтернати, дитячі будинки
сімейного типу, прийомні сім'ї не мали
впорядкованого житла або вселення їх в
приміщення, яке зберігалося за ними,
неможливе, забезпечуються позачергово
впорядкованим житлом за останнім
місцем проживання в порядку,
встановленому законодавством України.

На реалізацію права позивачки щодо
забезпечення її житлом як
дитини-сироти 23 травня 2006 року
відповідачем видано розпорядження про
взяття її квартирний облік, саме у
Голосіївській районній державній
адміністрації м. Києва, оскільки
остання з 2000 року проживала за адресою:
АДРЕСА_1.

Перебування громадян на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
та зняття з обліку врегульовано
статтею 40 Житлового кодексу та
Правилами обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
Постановою Ради Міністрів
УРСР/Українська республіканська рада
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№470. Зокрема, громадяни перебувають на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов до одержання жилого
приміщення, за винятком випадків,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Громадяни знімаються з обліку
потребуючих поліпшення житлових умов у
випадках: 1) поліпшення житлових умов,
внаслідок якого відпали підстави для
надання іншого жилого приміщення; 1-1 )
одноразового одержання за їх бажанням
від органів державної влади або
органів місцевого самоврядування
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення у
встановленому порядку; 2) виїзду на
постійне місце проживання до іншого
населеного пункту; 3) припинення
трудових відносин з підприємством,
установою, організацією особи, яка
перебуває на обліку за місцем роботи,
крім випадків, передбачених
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР; 4) засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання; 5)
подання відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік.

Громадяни виключаються із списків
осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, якщо вони були
необґрунтовано включені до цих списків
або втратили вказане право.

Як видно з оскаржуваного розпорядження
підставою зняття позивачки з
квартирного обліку стало, те що вона не
пройшла перереєстрацію та в листі
відповідача №06-І/ОП-186 від 12 червня 2013
року вказано, що ОСОБА_2 знято з
квартирного обліку, у зв'язку з
порушенням законодавства при взятті на
такий облік, а саме статті 25 Закону
України «Про охорону дитинства»,
відповідно до якої позачергово
забезпечуються житлом діти-сироти за
місцем їх походженням або проживання
до влаштування в сім'ї громадян та
відповідні заклади.

Однак, відповідач керувався зазначеною
нормою у редакції Закону після
внесення до неї змін Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
захисту житлових прав дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, а також осіб з їх числа» від
01 липня 2010 року № 2394-VI. Натомість на час
взяття позивачки на квартирний облік
стаття 25 Закону України «Про охорону
дитинства» встановлювала право на
забезпечення житлом дітей-сиріт за
останнім місцем проживання.

Отже, судами зроблено обґрунтований
висновок про те, що порушення закону
при взятті позивачки на облік не
знайшли свого підтвердження. Навпаки,
видача оскаржуваного розпорядження
тягне за собою порушення прав
позивачки як дитини-сироти, яка
потребує особливого захисту і допомогу
з боку держави.

Крім того, не заслуговують на увагу
доводи відповідача щодо пропуск строку
звернення з позовом без поважних
причин, оскільки, як встановлено судом
про оскаржуване розпорядження ОСОБА_2
дізналася з листа відповідача
№06-І/ОП-186 від 12 червня 2013 року, який
вона тримала 09липня 2013 року, отже
перебіг строку звернення до суду
починається саме з цієї дати.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, та ним повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішеннях, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Голосіївської районної у
місті Києві державної адміністрації
про скасування розпорядження №898 від 14
грудня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак