Справа № 2а-1324-725/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/33557/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавець Львівської області на
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавець Львівської області про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Трускавецького
міського суду Львівської області з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Трускавець Львівської області, у якій
просила: визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
неврахування та невиплаті їй пенсії з
врахуванням передбаченого статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
02.02.2011 року по 02.08.2011 року включно;
зобов'язати відповідача здійснити їй
перерахунок та виплату пенсії з 02.02.2011
року з врахуванням встановленого
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»підвищення в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
розмір якої встановлений частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вже нарахованого та
виплаченого підвищення до пенсії

Постановою Трускавецького
міського суду Львівської області від
10жовтня 2011 року(прийнятою у порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково: визнано дії
відповідача щодо нездійснення
нарахування та невиплаті позивачу
підвищення до пенсії як «дитині війни»,
згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, за період
з 02.02.2011 року по 02.07.2011 року включно
протиправними; зобов'язано відповідача
провести нарахування та виплатити
позивачу підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімального розміру пенсії
за віком, відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 02.02.2011 року по
02.07.2011 року включно

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року апеляційна скарга відповідача
на постанову суду першої інстанції
залишена без руху, у зв'язку з пропуском
строку звернення з даною скаргою до
апеляційного суду.

Ухвалами Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14травня 2012 року відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовку та призначено справу до
апеляційного розгляду на 05.03.2012 року о 15
год. 00 хв. (а.с.29,31).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року, оскаржуване рішення суду
першої інстанції (постанова
Трускавецького міського суду
Львівської області від 10жовтня 2011 року)
залишена без змін (а.с.32).

Вважаючи, що ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року (про залишення
апеляційної скарги без руху) прийнята з
порушенням норм процесуального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати, та направити справу для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України не
надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права при прийнятті
відповідного рішення, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Перегляд судових рішень в апеляційному
порядку передбачено Розділом IVГлавою 1
Кодексу адміністративного судочинства
України, де частиною першою статті 185
передбачено можливість оскарження
постанов суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови (частина
друга статті 186 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 189
КАС України отримавши апеляційну
скаргу, суддя-доповідач протягом трьох
днів перевіряє її відповідність
вимогам статті 187 цього Кодексу і за
відсутності перешкод постановляє
ухвалу про відкриття апеляційного
провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 189
КАС України апеляційна скарга
залишається без руху також у випадку,
якщо вона подана після закінчення
строків, установлених статтею 186 цього
Кодексу, і особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку, або якщо підстави, вказані нею у
заяві, визнані неповажними. При цьому
протягом тридцяти днів з моменту
отримання ухвали про залишення
апеляційної скарги без руху особа має
право звернутися до суду апеляційної
інстанції з заявою про поновлення
строків або вказати інші підстави для
поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року апеляційна скарга відповідача
на постанову суду першої інстанції
залишена без руху, у зв'язку з пропуском
строку звернення з даною скаргою до
апеляційного суду. До вказаного
висновку суд апеляційної інстанції
пришов виходячи з даних про отримання
відповідачем копії рішення суду першої
інстанції (від 10жовтня 2011 року) - 03.01.2012
року, про що свідчить штамп вхідної
кореспонденції на супровідному
документі.

Апеляційну скаргу було подано 19 січня
2012 року, тобто з пропуском 10-денного
строку звернення не апеляційне
оскарження. Питань про поновлення
строку на апеляційне оскарження не
порушувалось,а відтак рішення суду
апеляційної інстанції про залишення
апеляційної скарги без руху з цієї
підстави прийняте у відповідності до
вимог КАС України.

Доводи щодо дотримання 10-денного
строку на апеляційне оскарження
колегією суддів не приймаються до
уваги, позаяк ксерокопії
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення,
виплати поштового переказу від 11.01.2012
року (а.с. 26, 27), на які посилається
відповідач не є належним доказом в
розумінні статті 70 КАС України,
оскільки не підтверджує факт
надсилання саме даної апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції.

Вказівка у рекомендованому
повідомленні на цифру № 140 (яка на думку
відповідача має ідентифікувати
апеляційну скаргу) також це не
підтверджує, хоча вона частково
співпадає із першою цифрою вихідного
номера, зазначеного на титульному
аркуші апеляційної скарги відповідача,
при цьому повний номер даного
документу є 140/06-14.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
на виконання спірної ухвали суду
апеляційної інстанції відповідачем у
відведений строк було подано до суду
заяву із зазначеними підставами не
пропуску ним строку на апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції, у зв'язку з чим ухвалами
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14травня 2012
року провадження у справі було
відкрито та допущено до апеляційного
розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
не допустив порушень процесуального
закону вирішуючи питання про
відповідність поданої відповідачем
апеляційної скарги вимогам КАС
України, та не порушив право
відповідача, як особи яка приймала
участь у розгляді справи у суді першої
інстанції, визначене Основним Законом
України на оскарження рішення суду
першої інстанції, допустивши його до
розгляду.

Отже в межах касаційної скарги
порушень судом апеляційної інстанції
норм процесуального права при
вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване рішення -
залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновку суду апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційні скарги без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Трускавець Львівської області
залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року у справі № 2а-1324-725/11залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В. Швець