Справа № 815/5809/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5809/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року

Одеський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Катаєвої Е.В.,
розглянувши в письмовому
провадженні справу за
адміністративним позовом
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Одеський
олійножировий комбінат» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н
О В И В:

До суду з позовом звернулось публічне
акціонерне товариство «Одеський
олійножировий комбінат» (далі - ПАТ
«ООЖК») до Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
(далі ДПІ) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень відповідача від
01.07.2014 року № про зменшення ПАТ
«ООЖК» суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 4255015,00 гривень, № про
зменшення суми від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 180086,00 гривень, № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 866870,00 гривень, від 09.09.2014 року
№ про зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 93004,00гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
податкові повідомлення-рішення, які
оспорюються винесені на підставі акту
№2975/22-06/00376509 від 06.06.2014 року
позапланової виїзної документальної
перевірки ПАТ «ООЖК» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Глобал-Ресурс»
за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року та на
підставі рішень, які прийняті за
результатами розгляду скарг в
адміністративному порядку. Але
висновки Акту про порушення ним п. 44.1
ст.44,п.138.2 ст.138,пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.2,198.3
ст.198 ПК України при здійсненні ним
господарської діяльності та складанні
податкових документів не відповідають
дійсним обставинам, оскільки ним
вказані норми законодавства не
порушувались, а до податкового кредиту
відповідно до норм ПКУ включені тільки
ті суми, які підтверджені податковими
накладними, які відповідають вимогам
по їх складанню.

Позивач зазначив, що в Акті перевірки
перевіряючий посилається на постанову
слідчого з ОВС першого відділу
кримінальних розслідувань слідчого
управління фінансових розслідувань ГУ
Міндоходів у м. Києві Тахтарова О.С. від
24.04.2014 року, в якій зазначено, що в ході
досудового розслідування по
кримінальному провадженню №00000257
встановлено, що ТОВ «Глобал-Ресурс» має
ознаки «фіктивності». Допитаний як
свідок засновник та директор ТОВ
«Глобал-Ресурс» ОСОБА_2 показав, що не
має відношення до реєстрації та
фінансово - господарської діяльності
товариства. Перевіряючий на цій
підставі робить висновок про
дефектність наданих документів
отриманих від ТОВ «Глобал-Ресурс» ПАТ
«Одеський олійножировий комбінат».

Позивач вважає таки посилання
перевіряючого на постанову слідчого
без вироку суду не ґрунтуються на
вимогах законодавства, що узгоджується
з позицією Вищого адміністративного
суду України (постанова № К/800/18966/13 від
08.04.2014 року), якій зазначив, що посилання
перевіряючого на матеріали
кримінальної справи судом не може бути
взято до уваги, оскільки такі документи
не віднесені п 83.1 ст.83 ПК України до
підстав для висновків при перевірці.
Приведені відповідачем обставини не
мають заздалегідь встановленого і
доведеного характеру, тобто не є
юридичними фактами, оскільки
звинувачувальний вирок суду у
кримінальній справі відсутній.

Таким чином твердження перевіряючого
не ґрунтуються на приписах чинного
законодавства і носять характер
суб'єктивних припущень. Подібні
висновки не можливо зробити без
всебічної та повної перевірки
господарської діяльності TOB «Глобал -
Ресурс», однак в Акті перевірки не
наводиться будь-яких доказів того, що
така перевірка була проведена.

В той же час згідно листа слідчого
Тахтарова О.С. від 30.07.2014 року
кримінальне провадження №00000257
закрите 30.05.2014року.

Також не можуть прийматись до уваги
посилання в акті перевірки на
пояснення щодо нездійснення
повноважень директора TOB «Глобал -
Ресурс», оскільки відповідно до ч. 1, 2
ст. 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то таківважаються достовірними
і можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Згідно відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
вказане у Акті перевірки особа є
керівником ТОВ «Глобал - Ресурс».
Аналогічна правова позиція викладена у
судових рішеннях Вищого
адміністративного суду 28.05.2013
№К/9991/7031/11, від 20.03.2013 року №К-11299/10, від
06.12.2012 №К-31067/10, від 12.07.2012 року №К-27504/10.

Позивач зазначив, що він як платник
податків не допустив жодного порушення
п. 44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,
п.198.2, 198.3 ст.198 ПК України, вказаних у
висновках акту перевірки.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185, п.188 ст.188 ПК
України об'єктом оподаткування є
операції платників податку з
постачання товарів, база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості. Згідно зі ст. 201
ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, яка є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

ПАТ «ООЖК» з TOB «Глобал-Ресурс» уклали
договір купівлі-продажу №271 від 03.12.2012
року олії соняшникової нерафінованої.
Факт здійснення цього правочину, його
спрямованість на реальне настання
обумовлених ним правових наслідків,
підтверджений наявними у підприємства
документами, які були надані
перевіряючому. Однак, всупереч цим
очевидним фактам, перевіряючий
голослівно і безпідставно стверджує,
що не встановлено факту передачі
товарів (послуг) від TOB «Глобал-Ресурс»
до ПАТ «ООЖК».

Під час здійснення господарських
операцій TOB «Глобал-Ресурс» було
включено до ЄДР, мало свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість. За таких обставин покупець не
може нести відповідальність за
несплату податків чи не подання
звітності TOB «Глобал-Ресурс».

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Судом встановлено, що ПАТ «ООЖК»
зареєстровано Приморською районною
адміністрацією Одеського міського
виконавчого комітету 26.02.1997 року. На
податковому обліку знаходиться з
04.07.2000 року, є платником ПДВ (а.с. 52-53).

З 26.05.2014 року по 30.05.2014 року ДПІ
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка позивача, за
результатами якої складений Акт
№2975/22-06/00376509 від 06.06.2014 року «Про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки ПАТ
«Одеський олійножировий комбінат», код
за , з питань взаємовідносин
з ТОВ «Глобал-Ресурс»,
за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року» (а.с.9-19).

Позивач подав заперечення на Акт
перевірки, які згідно відповіді ДПІ від
25.06.2014 року не прийняті до уваги (а.с.20-27).

На підставі Акту перевірки від 06.06.2014
року №2975/22-06/00376509 ДПІ 01.07.2014 року
прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
зменшення позивачу суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 4255015,00
гривень за звітний період - 2012 рік,
№ про зменшення суми від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 180086,00 гривень за
звітний період - грудень 2012 року,
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 866870,00 гривень
(577913,00 гривень за основним платежем,
288957,00 гривень за штрафними фінансовими
санкціями (а.с.28-30).

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку до ГУ
Міндоходів в Одеській області,
рішенням якого про результати розгляду
первинної скарги №1786/10/15-32-10-02-07 від
22.08.2014 року скарга ПАТ «ООЖК» залишена
без задоволення та позивачу збільшено
суму визначеного завищення суми
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 93004,00гривень (а.с.32-41).

З урахуванням рішення про результати
розгляду первинної скарги
№1786/10/15-32-10-02-07 від 22.08.2014 року ДПІ 09.09.2014
року прийняло податкове
повідомлення-рішення № про
зменшення від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
93004,00гривень за податковий період
грудень 2012 року (а.с.31)

ПАТ «ООЖК» подало повторну скаргу до
Державної фіскальної служби України
про скасування податкових повідомлень
- рішень, яка рішенням від 17.09.2014 року
залишена без задоволення (а.с.42-50).

У висновку Акту перевірки зазначено
про порушення позивачем п. 44.1 ст.44, п.138.2
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в
результаті чого встановлено завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податку на прибуток
всього у загальній сумі 4255015грн. за 2012р.
та порушення п.198.2,198.3 ст.198 ПК України, в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення, якій після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного (податкового)
періоду у сумі 180086грн. та заниження
податку на додану вартість, що підлягає
сплати на 577913грн. у грудні 2012 року.

Пунктом 1 ст.44 ПКУ визначено, що для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань,
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
визначено, що витрати, які враховуються
для визначення об'єкту оподаткування
податком на прибуток, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів
встановлених розділом І цього Кодексу.

Відповідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 от. 139 ПК
України витрати не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку не враховуються
при визначенні оподатковуваного
прибутку.

Пункти 198.1,198.2 ст.198 ПК України
визначають з яких господарських
операцій і коли виникає у платника
податків право на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту, а саме таке право
виникає у тому числі у разі придбання
товарів та послуг. Датою виникнення
такого права платника податку
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів (послуг); дата
отримання платником податку товарів
(послуг), що підтверджено податковою
накладною. Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг та складається
з сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України, не
відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними.

Згідно наказу про перевірку вона
здійснена на підставі пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78
ПК України, відповідно до якої
підставою для проведення перевірки є,
отримання судового рішення (слідчого
судді) про призначення перевірки або
постанову органу, що здійснює
оперативно - розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену
відповідно до закону.

Такою підставою стало отримання ДПІ
постанови слідчого від 24.04.2014 року про
призначення позапланової
документальної перевірки по
матеріалам досудового розслідування
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань №0000257 від 25.09.2013 року
за фактом вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212
КК України - ухилення від сплати
податків (а.с.204-206).

В постанові слідчого від 24.04.2014 року
зазначено, що досудовим розслідуванням
встановлено, що ТОВ «Глобал-Ресурс» має
ознаки «фіктивності», допитаний як
свідок засновник та директор ТОВ
«Глобал-Ресурс» ОСОБА_3 показав, що не
має відношення до реєстрації та
фінансово - господарської діяльності
товариства.

Згідно дослідженого судом Акту
перевірки від 06.06.2014 року, на підставі
якого прийняті оскаржуємі податкові
повідомлення-рішення, його висновки
ґрунтуються саме та лише на даних,
зазначених в постанові слідчого від
24.04.2014 року щодо ТОВ «Глобал-Ресурс», що
не ґрунтується на вимогах
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Статтею 83 ПКУ, якою встановлений
перелік матеріалів, які є підставами
для висновків під час проведення
перевірок, визначено, що для посадових
осіб контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом
(згідно ст.44 ПКУ це документи
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством);

- податкова інформація (ст.71-74 ПКУ.
Згідно ст.16 Закону України «Про
інформацію» податкова інформація -
сукупність відомостей і даних, що
створені або отримані суб'єктами
інформаційних відносин у процесі
поточної діяльності і необхідні для
реалізації покладених на контролюючі
органи завдань і функцій у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Правовий режим податкової
інформації визначається Податковим
кодексом України та іншими законами);

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в порядку та
у спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Таким чином, посилання
перевіряючого в обґрунтування
висновків Акту перевірки від 06.06.2014
року про порушення позивачем
податкового законодавства на
обставини зазначені в документі, якій
відповідно до вимог ст.83 ПКУ не може
бути підставою для висновків під час
проведення перевірок, є протиправним, а
тому висновки Акту про ці порушення
податкового законодавства позивачем,
які ґрунтуються саме та лише на даних,
зазначених в постанові слідчого від
24.04.2014 року щодо ТОВ «Глобал-Ресурс», є
неспроможними, та відповідно не можуть
бути підставою для прийняття
контролюючим органом податкових
повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного суд
вважає обґрунтованими доводи позивача,
що приведені відповідачем обставини в
Акті перевірки не мають заздалегідь
встановленого і доведеного характеру,
тобто не є юридичними фактами, оскільки
звинувачувальний вирок суду у
кримінальній справі відсутній.
Відповідно до ст.83 ПКУ тільки саме
судове рішення може бути підставою для
висновків під час проведення
перевірки.

Проте згідно листа слідчого
Тахтарова О.С. від 30.07.2014 року
кримінальне провадження №00000257
було відкрите відносно посадових осіб
ТОВ «Аскоп-Україна»щодо ухилення від
сплати податків, контрагентом якого
було ТОВ «Глобал-Ресурс», у зв'язку з
чим постановою слідчого була
призначена перевірка по
взаємовідносинам ТОВ «Глобал-Ресурс» з
контрагентами. 30.05.2014року кримінальне
провадження №00000257 закрите на
підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто
встановлена відсутність в діянні
складу кримінального правопорушення
(а.с.51).

Судом встановлено, що згідно Акту
перевірки від 06.06.2014 року позивачем
перевіряючому надані всі первинні
документи по взаємовідносинам з ТОВ
«Глобал-Ресурс», які досліджені під час
перевірки.

В акті перевірки не заперечується
наявність у позивача всіх первинних
документів щодо господарських
взаємовідносин з ТОВ «Глобал - Ресурс»,
на підставі яких вартість придбаного
товару включена до валових витрат та
сформований податковий кредит ПАТ
«ООЖК», незважаючи на це перевіряючий
стверджує про безпідставне віднесення
до складу витрат сум вартості «нібито
придбаних товарів», тобто відображення
у бухгалтерському обліку та податковій
звітності господарської операції, яка
не відбулась.

Проте такий висновок є неспроможним.
Дослідивши надані до позову первинні
документи по взаємовідносинам
позивача із зазначеним контрагентом
суд вважає, що вони об'єктивно
підтверджують здійснення зазначеної
господарської операції та її повне
відображення в бухгалтерській та
податковій звітності.

Позивачем 03.12.2012 року укладений договір
№271 з ТОВ «Глобал-Ресурс», згідно якого
позивачем придбана олія соняшникова
нерафінована, якій відповідає вимогам
ст.180 ГК України (а.с.54-59).

Жодного доказу того (крім
неправомірного посилання на постанову
слідчого), що господарські операції по
вищевказаному договору не були
здійснені перевіряючим не зазначено в
Акті перевірки. Заперечень на позов
ДПІ, як суб'єкт владних повноважень
якій відповідно до ст.71 КАС України
повинен довести правомірність своїх
рішень, не надала.

Між тим здійснення господарської
операції підтверджується копіями
видаткових, податкових, товаро -
транспортних накладних, актів
прийомки жирової сировини, карки
рахунку 631 за грудень 2012 року, картки по
банківським рахункам, журналу обліку
нерафінованої олії (а.с. 60-174).

При цьому суд враховує та вважає
обґрунтованими доводи позивача, що
статтею 18 Закону України від 15.05.2003 року
№ 755-IV "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" визначено, якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні. Третя особа не
може посилатися на них у спорі у разі,
якщо вона знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостовірними.

Судом достовірно встановлено, що
на час здійснення господарських
операцій ТОВ «Глобал - Ресурс» та його
керівник зареєстровані в ЄДР та
платником ПДВ.

Відповідач, якій є суб'єктом
владних повноважень не надав до суду
жодного доказу щодо недостовірності
цих обставин, а також жодного доказу
про обізнаність позивача про будь які
недостовірні відомості відносно
контрагента або його обізнаність щодо
порушень податкового законодавства зі
сторони контрагента та причетність до
цих порушень позивача. Таких доказів не
містить і Акт перевірки відносно
позивача.

Суд вважає, що саме позивач будь-яких
порушень податкового законодавства, по
господарським операціям з ТОВ «Глобал -
Ресурс» щодо формування валових витрат
та податкового кредиту не допустив.

Крім того, наявність порушень
податкового законодавства зі сторони
контрагента позивача (несплата
податків, притягнення до
відповідальності керівника
підприємства) не може бути безумовною
підставою для визначення податкових
зобов'язань позивачу, оскільки позивач
не може нести відповідальність за
порушення податкового законодавства
своїми контрагентами. Жодна норма
законодавства не вимагає від платника
податків контролювати сплату своїм
контрагентом до бюджету податків та
ведення ним бухгалтерського та
податкового обліку. Контроль за
дотриманням платниками податків
податкового законодавства та
своєчасну сплату ними податків
здійснює податкова служба.

При цьому суд враховує положення ст.244-2
КАС України щодо обов'язковості
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, та
Постанову Верховного Суду України від
11.01.2011 року по справі ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, в
якому зазначено, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Вимога закону щодо
надмірної сплати ПДВ як необхідної
умови повернення з бюджету сум цього
податку його платником стосується саме
цього платника і сплати ним податку у
ціні придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню
шляхом визнання протиправними та
скасування оскаржуємих податкових
повідомлень-рішень відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Таким
чином судові витрати позивача у сумі
487,20 гривень підлягають стягненню з
Державного бюджету України на його
користь.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Одеський
олійножировий комбінат» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
01.07.2014 року № про зменшення
публічному акціонерному товариству
«Одеський олійножировий комбінат»
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 4255015,00 гривень, № про
зменшення суми від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 180086,00 гривень, № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 866870,00 гривень (577913,00 гривень
за основним платежем, 288957,00 гривень за
штрафними фінансовими санкціями), від
09.09.2014 року № про зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 93004,00гривень.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Одеський олійножировий
комбінат» судові витрати у сумі 487,20
гривен.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови у порядку
ст.ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя
Катаєва Е.В.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
01.07.2014 року № про зменшення
публічному акціонерному товариству
«Одеський олійножировий комбінат»
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 4255015,00 гривень, № про
зменшення суми від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 180086,00 гривень, № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 866870,00 гривень (577913,00 гривень
за основним платежем, 288957,00 гривень за
штрафними фінансовими санкціями), від
09.09.2014 року № про зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 93004,00гривень.