Справа № П/811/3322/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року
справа №П/811/3322/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового
засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача
ОСОБА_1

та відповідача Скрипника О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
заявою до податкового органу про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 22
серпня 2014 року, якими збільшено суми
грошових зобов'язань з податків на
додану вартість на 85379 грн. та накладено
штрафну санкцію - 42689,50 грн. і з доходів
фізичних осіб підприємців - 68253,46 грн. та
накладено штрафну санкцію -
17063,36 грн.

Водночас, прийнято рішення від 22 серпня
2014 року, яким донараховано єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 92281,67 грн.
та застосовано штрафну санкцію - 10074,17
грн.

Представник позивача підтримала
вимогу заяви.

Стверджувала, що від
укладення договорів поставки з
ТОВ «Глобал-торг» (далі -
Товариство) впродовж строку, який
перевірявся податковим органом,
настали реальні правові наслідки,
котрі обумовлювались ними.

На її думку, ФОП ОСОБА_3 правомірно
сформував в деклараціях з податку на
додану вартість суми податкового
кредиту та включив до валових витрат
кошти за цими правочинами.

Представник відповідача
заперечив стосовно задоволення позову,
мотивуючи тим, що правочини, котрі
уклав позивач з Товариством,
не спрямовувалися на реальне настання
наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є
акт перевірки діяльності згаданого
контрагента.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали
підставами звернення.

Так, 01 липня 2011 року ФОП ОСОБА_3
(покупець) та Товариство (постачальник)
уклали догорів поставки (Том 1 а.с.65-66).

Упродовж липня - грудня 2011 року позивач
придбав у Товариства товару на
загальну суму 113272 грн. (з урахуванням
ПДВ у сумі 18878,67 грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції позивач надав
первині документи бухгалтерського та
податкового обліку.

Зокрема, накладні, податкові накладні
від 01 липня, 02 серпня, 12 вересня, 04, 15
листопада, 02 грудня 2011 року (Том 1
а.с.114-115, 134-135, 160-161, 175-176, 182-183, 194-195).

Перевезення товару здійснювалось
Товариством власним транспортним
засобом відповідно до змісту згаданого
договору та товарно-транспортних
накладних (Том 1 а.с.65-66, 116, 136-137, 162, 177, 184,
196).

Позивач розрахувався з Товариством за
придбану продукцію у безготівковій
формі (Том 1 а.с.124, 139, 159, 169, 181, 191-193, 200).

Придбаний позивачем товар у цьому
періоді реалізовано іншим
контрагентам (Том 1 а.с.96-113, 118-133, 140-159,
164-174, 179-181, 186-193, 198-206).

13 січня 2012 року ФОП ОСОБА_3 (покупець) та
Товариство (постачальник) уклали
догорів поставки (Том 1 а.с.67-68).

Упродовж 2012 року позивач придбав у
Товариства товару на загальну суму
392381,10 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 65406,40
грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції
позивач надав первині документи
бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, накладні, податкові накладні
від 13, 23 січня, 20 лютого, 01, 12 березня, 10,
19 квітня, 03, 28 травня, 06, 14, 20 червня, 02, 16,
20 липня, 03, 16 серпня, 01, 07, 14, 21 вересня, 09,
19 жовтня, 01, 15, 21 листопада, 14, 24 грудня 2012
року (Том 1 а.с.229-230, 238-239, 247-248, Том 2 а.с.7-8,
15-16, 24-25, 32-33, 47-48, 60-61, 69-70, 78-79, 85-86, 94,
94-95, 102-103, 110-111, 118-119, 126-127, 135-136, 143-144, 170-171,
177-178, 184-185, 194-195, 211-212, 219-220, 228-229, 244-245, 2-3).

Перевезення товару здійснювалось
Товариством власним транспортним
засобом відповідно до змісту згаданого
договору та товарно-транспортних
накладних (Том 1 а.с.67-68, 231, 240, 249, Том 2
а.с.9, 17, 26, 34, 49, 62, 71, 80, 87, 96, 104, 112, 120, 128, 137,
145, 172, 179, 186, 196, 213, 221, 246, Том 3 а.с. 4).

ФОП ОСОБА_3 розрахувався з Товариством
за придбану продукцію у безготівковій
формі (Том 1 а.с.233, 246, Том 2 а.с.1, 14, 23, 36, 59,
64, 73, 93, 117, 134, 150, 154-155, 162, 191, 203, 218, 226, 243, Том
3 а.с.1, 6).

Придбаний позивачем товар у цьому
періоді реалізовано іншим
контрагентам (Том 1 а.с.207-228, 234-237, 242-246,
Том 2 а.с.2-6, 11-14, 19-23, 28-31, 37-46, 51-59, 65-68, 74-77,
82-84, 89-93, 98-101, 106-109, 114-117, 122-125, 130-134,
139-142, 147-169, 174-176, 181-183, 188-193, 198-210, 215-218,
223-243, 248-250, Том 3 а.с.1, 6-14).

10 січня 2013 року ФОП ОСОБА_3 (покупець) та
Товариство (постачальник) уклали
догорів поставки (Том 1 а.с.63-64).

Упродовж лютого 2013 року ФОП ОСОБА_3
придбав у Товариства товару на
загальну суму 8524,80 грн. (з урахуванням
ПДВ у сумі 1420,80 грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції
ФОП ОСОБА_3 надав первині документи
бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, накладна, податкова накладна
від 04
лютого 2013 року (Том 3 а.с.19-20).

Перевезення товару здійснювалось
Товариством власним транспортним
засобом відповідно до змісту згаданого
договору та
товарно-транспортної накладної (Том 3
а.с.21).

ФОП ОСОБА_3 розрахувався з Товариством
за придбану продукцію у безготівковій
формі (Том 3 а.с.28).

Придбаний позивачем товар у цьому
періоді реалізовано іншим
контрагентам (Том 3 а.с. 15-18, 23-28).

З 29 липня по 04 серпня 2014 року
відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку діяльності
ФОП ОСОБА_3 стосовно взаємовідносин з
Товариством за період з 01 липня 2011 року
по 31 грудня 2013 року (Том 1
а.с.13-50).

Під час перевірки ревізори не
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

Позивач відмовився надавати документи
на запит податкового органу, вважаючи
його таким, що не відповідає вимогам
законодавства (Том 3
а.с.35-36).

У листі податковому органу ФОП ОСОБА_3
повідомляє, що документи
бухгалтерського та податкового
обліків ним зберігаються.

За результатом перевірки
ревізори склали акт, у якому зазначили
виявлені порушення.

Так, зробили висновок, що правочини,
котрі уклав ФОП ОСОБА_3 з Товариством, є
недійсним (нікчемним), так як не
спрямовувались на настання реальних
наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акт
перевірки діяльності згаданого
контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкові повідомлення-рішення 22
серпня 2014 року, якими позивачу
збільшено суми грошових зобов'язань з
податків на додану вартість на
85379 грн. та накладено штрафну санкцію -
42689,50 грн. і з доходів фізичних осіб
підприємців - 68253,46 грн. та накладено
штрафну санкцію - 17063,36 грн. (Том 1 а.с.53-54).

Також прийнято рішення від 22 серпня 2014
року, яким донараховано єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 92281,67 грн.
та застосовано штрафну санкцію - 10074,17
грн. (Том 1 а.с.51)

25 квітня 2014 року відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку діяльності
Товариства з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 жовтня 2010 року по 31
грудня 2013 року (Том 3 а.с.43-51).

Акт перевірки містить висновок, що
Товариство завищено податкові
зобов'язання та податковий кредит з
податку на додану вартість.

За результатом проведення перевірки
діяльності Товариства
керівник податкового органу не прийняв
жодного рішення негативного характеру
стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства податкова інспекція не
прийняла жодних рішень та не
звернулася до суду з позовами про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник
податкового органу не погодився з
висновками ревізорів про недійсність
правочинів, які уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства з податку на додану
вартість за договорами, котрі укладені
з ФОП ОСОБА_3

Проводячи перевірку діяльності
позивача, податкові ревізори
посилались на акт про проведення
перевірки діяльності згаданого
контрагента як незаперечні докази
недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договорів,
рішення податкового органу щодо
застосування негативних наслідків
стосовно контрагента, яке останнім
визнається як законне, вирок суду,
показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочинів, які уклали ФОП
ОСОБА_3 з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні
позивач надав суду достатню кількість
доказів стосовно виконання ним та його
контрагентом зобов'язань за
договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача
(видаткові, податкові та
товарно-транспортні накладні, виписки
з банківського рахунку).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, ФОП ОСОБА_3 включив до податкового
кредиту з податку на додану вартість та
валових витрат суми коштів за
договорами, укладеними з Товариством,
відповідно до приписів статті 198
Податкового кодексу України (датою
виникнення права на податковий кредит
є дата одержання товару, що
підтверджено податковою накладною).

Рішення про визначення грошового
зобов'зання та штрафної санкції з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
ґрунтується на таких же помилкових
висновках, як і податкові
повідомлення-рішення.

За таких обставин оскаржувані рішення
податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, а позов -
задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 22 серпня 2014 року, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 85379 грн. та
застосовано штрафну санкцію - 42689,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 22 серпня 2014 року, яким
фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на 68253,46 грн. та
застосовано штрафну санкцію - 17063,36 грн.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів в Кіровоградської
області від 22 серпня 2014 року, яким
фізичні особі-підприємцю
ОСОБА_3 донараховано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі
92281,67 грн. та застосовано штрафну
санкцію - 10074,17 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати
в сумі 4872 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови
виготовлено 17 грудня 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей