Справа № 2а/0870/12135/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/81403/12

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 червня 2012 року у справі за її
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області,
Кам'янсько-Дніпровського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області, третя особа -
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області про стягнення
заробітної плати за роботу в нічний
час, вихідні та святкові дні,
матеріальної допомоги, пенсійної
надбавки за слідчий стаж, компенсації
за речове майно, індексації заробітної
плати, - ВСТАНОВИВ: До Запорізького
окружного адміністративного суду, на
новий розгляд надійшла справа, після
перегляду її Вищим адміністративним
судом України за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області, Кам'янсько-Дніпровського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області про
стягнення заробітної плати за роботу в
нічний час, вихідні та святкові дні,
матеріальної допомоги, пенсійної
надбавки за слідчий стаж, компенсації
за речове майно, індексації заробітної
плати. Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 19
березня 2012 року позов задоволено
частково: стягнуто з Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області на
користь позивача суму виплат за роботу
в нічний час, вихідні та святкові дні
під час чергування в добових
слідчо-оперативних групах в розмірі 1 463
грн. 55 коп.; визнано протиправним та
скасовано наказ
Кам'янсько-Дніпровського районного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
від 11 вереси 2006 року № 194 в частині
відшкодування вартості понадлімітних
переговорів з абонентами мобільної
мережі з грошового забезпечення ОСОБА_1
за вересень 2006 року. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 червня 2012 року рішення суду
першої інстанції скасовано.
Провадження у справі в частині
позовних вимог про часткове скасування
наказу Кам'янсько-Дніпровського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
від 11 вересня 2006р. №194 - залишено без
розгляду. Стягнуто з
Кам'янсько-Дніпровського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області на користь
позивача суму виплат за роботу в нічний
час, вихідні дні під час чергування в
добових слідчо-оперативних групах в
розмірі 1 463 грн. 55коп. в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернулась до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою та доповненням до
неї, в якій просить його змінити,
задовольнивши позовні вимоги у повному
обсязі. Письмових заперечень на
касаційну скаргу від інших осіб, які
приймали участь у розгляді даної
справи у судах попередніх інстанції до
Вищого адміністративного суду України
не надходили. Відповідно до
частини першої статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу. Перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, з 30.03.1987 року ОСОБА_1
проходила службу в органах внутрішніх
справ України в
Кам'янсько-Дніпровському РВ УМВС
України в Запорізькій області. Наказом
відповідача № 666 від 06.12.2007 року
позивача було звільнено зі служби за
пунктом «б» статті 65 Закону України
«Про міліцію» за хворобою. При
звільнені, на думку позивачки, їй не
було сплачено грошові кошти за роботу в
нічний час, вихідні та святкові дні,
чергування в слідчо-оперативних
групах, матеріальна допомога, надбавка
за роботу слідчим та пенсійна надбавка,
компенсація за речове майне, виплата
яких передбачена Законом України «Про
міліцію», а також наказом Міністра
внутрішніх справ України ОСОБА_4 від
30.06.2006 № 501 і методичними
рекомендаціями до цього наказу «Про
порядок застосування
нормативно-правових актів і питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу». Також, наказом відповідача
від 11.09.2006 року за № 194 Про
відшкодування вартості телефонних
переговорів та переговорів з
абонентами мобільної мережі з
грошового забезпечення за вересень 2006
року, співробітниками
Кам'янсько-Дніпровського РВ
Запорізької області було утримано з
позивачки 50 грн. Часткового
задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції, з чим
погоджується колегія суддів, прийшов
до висновку, що оскільки позивач
залучалась, під час несення служби в
правоохоронних органах, до роботи у
нічний час, вихідні та святкові дні, то
відповідач (Кам'янсько-Дніпровський
районний відділ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області) зобов'язаний
провести відповідні розрахунки з
оплати її праці. Надбавки за слідчий
стаж відповідачем не встановлювались;
виплата пенсійної надбавки є правом
органу; стягнення заборгованості за
речове майно та стягнення матеріальної
допомоги не можлива у зв'язку з
відсутністю фінансування; стягнення
сум коштів у зв'язку з обстеженням та
лікуванням не підтверджується
доказами по справі. Згідно Указу
Президента України від 04.10.1996 №926/96 «Про
умови грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу та
оплати праці працівників органів
внутрішніх справ» Міністру внутрішніх
справ України надано право
установлювати посадові оклади для
категорій рядового і начальницького
складу, не передбачених цим Указом,
відповідно до розмірів, визначених
схемами посадових окладів. На
виконання Указу Президента України віл
04.10.1996 №926/96 МВС України видано наказ
від 11.09.2001 №779, за яким у разі
відсутності необхідних обсягів фонду
оплати праці проводити нарахування та
виплату тільки основних та додаткових
видів грошового забезпечення,
передбачених пункту 2 Указу. Відтак
виплата надбавки на посадах слідчих,
від суми пенсії проводилась тільки за
умови їх фінансового забезпечення та
видачі керівником районного відділу
відповідних наказів. Як було
встановлено судами попередніх
інстанцій таких наказів не було, що
вказує на правомірність дій
відповідачів. Відповідно до пункту 59
Методичних рекомендацій про порядок
застосування нормативно-правових
актів з питань грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та умов
оплати праці працівників, які не мають
спеціальних звань рядового і
начальницького складу, виплата
пенсійної надбавки являється правом
органу, а не його обов'язком, та
здійснюється виключно за умови
наявності відповідних асигнувань.
Судами було встановлено, що
відповідних сум коштів у відповідачів
не було. Також колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
порушень вимог законодавства
відповідачів при здійсненні виплати
позивачу матеріальної допомоги, позаяк
відповідні суми коштів їй надавались у
квітні 2004 року та у вересні листопада
2007 року. Не надання відповідних сум у
інші періоди відповідачами зумовлено
відсутністю затвердженого грошового
фонду. Тим більше, що відповідних
рапортів про звернення позивача з
проханням виплатити їй таку допомогу,
матеріали справи не місять. Вірно було
вирішено питання судами щодо заявленої
позовної вимоги про стягнення сум
заборгованості за речове майно,
вказавши при цьому положення розділу 2
та 3 Інструкції про порядок
застосування нормативних актів з
питань грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України 10.06.1999 року № 149, де передбачено
можливість виплати такої надбавки за
наявності фінансування. Щодо виплати
компенсації за обстеження та лікування
то вказані позивачкою кошти, на
виконання положень Кодексу
адміністративного судочинства України
(Глава 6) не підтвердженні належними та
допустимими доказами у справі. Отже, в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення - залишити без змін.
Встановлені порушення вимог
матеріального та процесуального права
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08грудня 2011 року К-31829/09
судами попередніх інстанцій були
усунуті. Доводи, які містяться в
касаційній скарзі, висновку суду
апеляційної інстанції та обставин
справи не спростовують. Відповідно до
частини першої статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд - УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення. Постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року у справі № 2а/0870/12135/11залишити без
змін. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута з
підстав, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України. Головуючий суддя
В.В. Малинін Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець