Справа № 804/4247/14
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № 804/4247/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції

у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська

Головного
управління Міндоходів

у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровський
окружного адміністративного суду

від 28 квітня 2014 року

у справі № 804/4247/14

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності

Фізичної особи
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 51920;

до відповідача Державної
податкової інспекції

у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська

Головного
управління Міндоходів

у
Дніпропетровській області,

вул. Театральна,
1-а, м. Дніпропетровськ, 49047;

про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

встановив: Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 подано позов до
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 18.03.2014р. №
та від 24.03.2014р. № .

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Рябчук О.С.)
своєю постановою від 28 квітня 2014 року
позов задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що у
відповідності до підпункту 297.1.4 пункту
297.1 статті 297 Податкового кодексу
України платники єдиного податку
звільняються від обов'язку нарахування
та сплати земельного податку, крім
земельного податку за земельні
ділянки, що не використовуються ними
для провадження господарської
діяльності.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Державна податкова інспекція у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів Дніпропетровської області,
Відповідач, вказує на порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
під час надання в оренду будівель та
споруд, земельні ділянки під ними
використовуються безпосередньо
наймачами і не використовуються в
підприємницькій діяльності
наймодавцями. Останні незалежно від
обраного виду підприємницької
діяльності, повинні сплачувати
земельний податок на загальних
підставах.

Позивачем занижено земельний податок
на 18.384,05 грн. внаслідок того, що у
2011-2013 роках за земельну ділянку,
розташовану на території
історико-культурного призначення, сума
податку обчислювалась у розмірі 1% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, із урахуванням статті 274
Податкового кодексу України, а не 1,5%, як
того вимагає стаття 276 цього Кодексу.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. У позові
відмовити.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: 11 лютого 2014 року
уповноваженим фахівцем
держподаткінспекції проведено
камеральну перевірку податкових
декларацій із земельного податку
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) за
період з 01 січня 2011по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено
Акт № 445/04-66-15-02/НОМЕР_3.

В Акті перевірки вчинено запис про
заниження грошового зобов'язання з
орендної плати за землю на 18.384,50 грн.
внаслідок незастосування коефіцієнту
місцевого значення за земельні ділянки
(в межах населених пунктів) на
територіях та об'єктах
історико-культурного призначення,
використання яких не пов'язано з
функціональним призначенням цих
територій та об'єктів.

На підставі Акта перевірки, 18 березня
2014 року керівником контролюючого
органу винесено податкове
повідомлення-рішення .

Суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем 30 13050300
земельний податок, на загальну суму
18.384,50 грн., з них: 17.509,05 грн. - за основним
платежем та 875,45 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій.

24 березня 2014 року керівником
контролюючого органу винесено
податкове повідомлення-рішення .

Суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем 30 13050300
земельний податок, на загальну суму
3.501,81 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Скасування податкових
повідомлень-рішень було предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1, платник єдиного податку, здав в
оренду об'єкт нерухомості - кафе,
розташоване на земельній ділянці
площею 0,0409 га по вулиці Чичеріна, 4А в
місті Дніпропетровську.

За позицією заявника апеляційної
скарги, оскільки зазначений об'єкт
нерухомості не використовується у
власній господарській діяльності,
Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати
земельний податок на загальних
підставах.

В той же час, відповідно до статті 3
Господарського кодексу України під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями. Отже,
підприємницька діяльність є тільки
складовою ширшого за обсягом поняття
«господарська діяльність».

З 1 січня 2012 року набрав чинності Закон
України від 4 листопада 2011 року N 4014-VI
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування
обліку та звітності».

Законом України від 4 листопада 2011 року
N 4014-VI у розділ XIV Податкового кодексу
України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI
включено Главу 1 «Спрощена система
оподаткування, обліку та звітності»,
тобто, запроваджено нові правила та
умови застосування спрощеної системи
фізичних осіб - підприємців.

Абзацом 2 пункту 291.4 статті 291 Глави 1
розділу ХІУ ПКУ (у редакції Закону N
4014-VI) встановлено, що фізичні особи -
підприємці - платники єдиного податку,
які здійснюють господарську
діяльність з надання послуг, у т. ч.
побутових, платникам єдиного податку
та/або населенню, виробництво та/або
продаж товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб, обсяг доходу не перевищує 1000000
грн., мають право обрати другу групу.

При цьому дія цього підпункту не
поширюється на фізичних осіб -
підприємців, які надають посередницькі
послуги з купівлі, продажу, оренди та
оцінювання нерухомого майна (група 70.31
КВЕД ДК 009:2005). Такі фізичні особи -
підприємці належать виключно до
третьої групи платників єдиного
податку, якщо відповідають вимогам,
установленим для третьої групи.

Третю групу можуть обрати фізичні
особи - підприємці, які протягом
календарного року відповідають
сукупності таких критеріїв: не
використовують працю найманих осіб або
кількість осіб, які перебувають з ними
у трудових відносинах, одночасно не
перевищує 20 осіб, обсяг доходу не
перевищує 3000000 грн (аб.3 п. 291.4 Кодексу).

Відповідно до КВЕД ДК 009:2005 діяльність,
пов'язана зі здаванням в оренду
власного нерухомого майна, належить до
групи 70.20.0.

Підпунктом 291.5.3 статті 291 ПКУ
передбачено, що фізичні особи -
підприємці, які надають в оренду
земельні ділянки, загальна площа яких
перевищує 0,2 гектара, житлові
приміщення, загальна площа яких
перевищує 100 квадратних метрів,
нежитлові приміщення (споруди, будівлі)
та/або їх частини, загальна площа яких
перевищує 300 квадратних метрів, не
можуть бути платниками єдиного
податку.

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, регламентується
статтею 177 ПКУ.

Згідно з підпунктом четвертим пункту
297.1 статті 297 платники єдиного податку
звільняються від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності з земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення
окружного адміністративного суду
відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів Дніпропетровської області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2014 року у справі № 804/4247/14 -
БЕЗ ЗМІН.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна