Справа № 818/2556/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 818/2556/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Міністерства юстиції України
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 24.10.2014р. по
справі № 818/2556/14 за позовом
Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до
Міністерства юстиції України про
скасування наказів,-

ВСТАНОВИЛА:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1) звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України (далі -
відповідач) в якому, з урахуванням
уточнень, просить суд: визнати
протиправним та скасувати пункт 1
наказу відповідача № 1360/5 від 15.08.2014 р. в
частині накладення дисциплінарного
стягнення у вигляді попередження на
арбітражного керуючого ОСОБА_1; визнати
протиправним та скасувати пункт 1
наказу відповідача № 1441/5 від 29.08.2014 р.
"Про анулювання свідоцтв про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
виданих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4".

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 24.10.2014р.
адміністративний позов Арбітражного
керуючого ОСОБА_1 до Міністерства
юстиції України про скасування наказів
було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 1 Наказу Міністерства юстиції
України № 1360/5 від 15.08.2014 р. "Про
накалдення на арбітражних керуючих
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження" в частині накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження на арбітражного
керуючого ОСОБА_1 та пункт 1 Наказу
Міністерства юстиції України № 1441/5 від
29.08.2014 р. "Про анулювання свідоцтв про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), виданих ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4".

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
24.10.2014р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав заперечення на
апеляційну скаргу, виклав свій погляд
на обставини справи, зазначивши, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, в зв'язку з
чим просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 24.10.2014р. без змін.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, надали заяви про розгляд справи
в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі звернення громадянина
ОСОБА_5 від 20.11.2013 р. та доручення
Міністерства юстиції України від 24.12.2013
р. № 9242-0-32-13/13.2, у строк з 05 по 05 лютого 2014
року Головним управлінням юстиції у
Сумській області було проведено
позапланову невиїзну перевірку
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень ліквідатора ПАТ
"Центроліт". За результатами перевірки
складена довідка № 4 від 05.02.2014 р. (а.с.
44-49), згідно якої встановлені порушення:

1) абз. 9 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що виразились у звільненні частини
працівників ПАТ "Центроліт" без
додержання двомісячного строку
встановленого нормами ст. 49-2 Кодексу
законів про працю України; не
звільненні всіх працівників банкрута
відповідно до законодавства України
про працю; не повідомленні Сумського
міського центру зайнятості про
заплановане вивільнення працівників
ПАТ "Центроліт" з додержанням
двомісячного строку, як то передбачено
п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про
зайнятість населення";

2) ч. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки арбітражний керуючий не
забезпечив реалізацію майна банкрута,
включеного до складу ліквідаційної
маси, у порядку, передбаченому цим
Законом;

3) ч. 3 ст. 98 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки ОСОБА_1 під час виконання
повноважень ліквідатора ПАТ
"Центроліт" діє не добросовісно, не
розсудливо, без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішень щодо скликання
комітету кредиторів з метою розгляду
питань, викладених у листах Сумської
ОДПІ, та вжиття заходів, спрямованих на
отримання кредиту для виплати вихідної
допомоги працівникам банкрута, що
звільняються внаслідок ліквідації.

На усунення зазначених порушень,
позивачем 10.02.2014 р. Головному
управлінню юстиції у Сумській області
були надані пояснення з відповідними
підтверджуючими документами (а.с. 50-51).

Враховуючи обставини, встановлені в
довідці № 4 від 05.02.2014 р. та надані
арбітражним керуючим документи, 13.02.2014
р. був складений акт № 4 (а.с. 53-56), згідно
якого Головне управління юстиції у
Сумській області дійшло висновку про
порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1
абз. 9 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки ним звільнено ОСОБА_6, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 без додержання двомісячного
строку, встановленого ст. 49-2 Кодексу
законів про працю України; не
повідомлено Сумський міський центр
зайнятості про заплановане
вивільнення вказаних працівників з
додержанням двомісячного строку, як то
передбачено п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України
"Про зайнятість населення" та не
звільнено ОСОБА_9 відповідно до
законодавства України про працю; а
також порушення ч. 2 ст. 41 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки арбітражний керуючий не
забезпечив реалізацію майна банкрута,
включеного до складу ліквідаційної
маси, у порядку, передбаченому цим
Законом.

На підставі висновків акту перевірки,
14.02.2014 р. Головним управлінням юстиції у
Сумській області були прийняті Припис
№ 3 (а.с. 57) про недопущення повторних
порушень та Розпорядження № 2 (а.с. 58)
про усунення порушень.

З метою виконання вказаного
розпорядження, позивачем в
підтвердження усунення виявлених
порушень, були направлені пояснення з
додатками від 14.03.2014 р. № 17/01-06-6/227-09 (а.с.
207), від 27.05.2014 р. № 150/01-06-6/227-09 та від
27.05.2014 р. № 01/06/149-6/227-09 (а.с. 59).

За дорученням Міністерства юстиції
України від 22.04.2014 р. № 9242-0-32-13/13.2,
1964-0-32-14/13.2, у строк з 27 по 29 травня 2014
року, Головним управлінням юстиції у
Сумській області проведена
позапланова невиїзна перевірка
виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1
розпорядження про усунення порушень
від 14.02.2014 р. За результатами перевірки
складена довідка № 28 від 29.05.2014 р. (а.с.
62-65) згідно якої, окрім іншого,
встановлено, що порушення ч. 2 ст. 41
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не усунуто,
оскільки ОСОБА_1 не забезпечено продажу
металобрухту та станків ПАТ "Центроліт"
у порядку, передбаченому Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Враховуючи обставини, встановлені в
довідці № 28 від 29.05.2014 р., Головним
управлінням юстиції у Сумській області
10.06.2014 р. складений акт № 29 (а.с. 113-118)
згідно якого комісія дійшла висновку
про те, що порушення ч. 2 ст. 41 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" усунуто
частково, оскільки позивачем не
забезпечено реалізацію майна банкрута,
а саме всієї ліквідаційної маси, у
порядку, передбаченому цим Законом,
зокрема: не забезпечено продажу
металобрухту чорних металів масою 19,420
т. та іншого зібраного на ПАТ
"Центроліт" металобрухту.

Матеріали позапланової невиїзної
перевірки, проведеної на підставі
звернення громадянина ОСОБА_5 від 20.11.2013
р., а також матеріали позапланової
невиїзної перевірки виконання
розпорядження про усунення порушень,
Головним управлінням юстиції у
Сумській області 10.06.2014 р. були
направлені Департаменту нотаріату та
банкрутства Міністерства юстиції
України (а.с. 119) для внесення подання
щодо застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення.
Так, 23.06.2014 р. заступником начальника
Управління з питань банкрутства
Міністерства юстиції України на адресу
Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) було
направлено Подання № 165 про накладення
на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення
(а.с. 121).

Крім того, на підставі звернення
колишніх працівників ПАТ "Центроліт"
від 20.03.2014 р., звернення ОСОБА_10 від
10.04.2014 р., листа прокуратури м. Суми від
06.05.2014 р. № 120-3902вих14 та доручень
Міністерства юстиції України від 30.04.2014
р. № 2304-0-32-14/13.2, від 06.05.2014 р. № 2726-0-32-14/13.2
і від 15.05.2014 р. № 2726-0-32-14/13.2, Головним
управлінням юстиції у Сумській області
було проведено позапланову виїзну
перевірку діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень ліквідатора ПАТ
"Центроліт", зокрема з питань погашення
заборгованості із заробітної плати
працівникам; здійснення заходів для
забезпечення збереження майна
боржника; продажу майна відповідно до
вимог законодавства та інших питань,
порушених у згаданих листах. За
результатами перевірки 02 червня 2014 р.
складена довідка № 29 (а.с. 131-138) згідно
якої встановлені порушення:

1) пп. 3 п. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а саме: не проведення інвентаризації
майна банкрута;

2) пп. 1 п. 2 ст. 42 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а саме: не забезпечення збереження
майна банкрута;

3) ч. 1, 2 ст. 42 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а саме: не включення до ліквідаційної
маси банкрута зібраного металобрухту в
кількості 19, 420 т.;

4) пп. 14 п. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а саме: не забезпечення продажу
металобрухту у порядку, передбаченому
Законом.

На усунення зазначених порушень,
ОСОБА_1 на адресу Головного управління
юстиції у Сумській області 06.06.2014 р.
були надані пояснення з відповідними
підтверджуючими документами (а.с. 23-24).

Враховуючи обставини, встановлені в
довідці № 29 від 02.06.2014 р. та надані
арбітражним керуючим документи, 12.06.2014
р. був складений акт № 30 (а.с. 139-144),
згідно якого Головне управління
юстиції у Сумській області дійшло
висновку про вчинення арбітражним
керуючим ОСОБА_1 грубого порушення ч. 1, 2
ст. 42 і пп. 14 п. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що призвело до грубого порушення прав
та законних інтересів боржника і
кредиторів, яке полягає у не включенні
до складу ліквідаційної маси ПАТ
"Центроліт" зібраного металобрухту в
кількості 19,420 т. та не забезпеченні
продажу всього металобрухту у порядку,
передбаченому Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Матеріали зазначеної позапланової
виїзної перевірки Головним
управлінням юстиції у Сумській області
13.06.2014 р. були направлені Департаменту
нотаріату та банкрутства Міністерства
юстиції України (а.с. 145-146) для внесення
подання щодо застосування до
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення. Так, 25.06.2014
р. заступником начальника Управління з
питань банкрутства Міністерства
юстиції України на адресу
Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) було
направлено Подання № 166 про накладення
на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення
(а.с. 147).

За результатами розгляду подань № 165
від 23.06.2014 р. та № 166 від 25.06.2014 р.,
Дисциплінарною комісією арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
згідно протоколу № 17/08/14 від 05.08.2014 р.
(а.с. 148-152) прийнято рішення про внесення
подання до Міністерства юстиції
України щодо застосування до
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження на підставі Подання № 165
від 23.06.2014 р. Також, у відповідності з
указаним протоколом, прийнято рішення
про внесення до Міністерства юстиції
України подання щодо застосування до
арбітражного керуючого ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
позбавлення права на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) на підставі
Подання № 166 від 25.06.2014 р.

Розглянувши подання Дисциплінарної
комісії арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), Міністерством
юстиції України 15.08.2014 р. був прийнятий
Наказ № 1360/5 "Про накладення на
арбітражних керуючих дисциплінарного
стягнення у вигляді попередження" (а.с.
15) та 29.08.2014 р. був прийнятий Наказ № 1441/5
"Про анулювання свідоцтв про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
виданих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4" (а.с. 16).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що оскаржувані
накази в частині накладення на
позивача дисциплінарних стягнень у
вигляді попередження та анулювання
свідоцтва на право здійснення
діяльності арбітражного керуючого не
відповідають ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме Наказу № 1360/5 від 15.08.2014 р.
підставами для накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у
вигляді попередження стало
невиконання розпорядження № 2 від
14.02.2014 р. про усунення порушень стало те,
що не було забезпечено продаж
металобрухту чорних металів масою 19,420
т. та іншого зібраного на ПАТ
"Центроліт" металобрухту у порядку,
передбаченому Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Обґрунтовуючи правомірність Наказу №
1441/5 від 29.08.2014 р., відповідач вказує на
вчиненні позивачем грубого порушення
ч. 1, 2 ст. 42 і пп. 14 п. 2 ст. 41 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що призвело до грубого порушення прав
та законних інтересів боржника і
кредиторів, зокрема не включенні до
складу ліквідаційної маси ПАТ
"Центроліт" зібраного металобрухту в
кількості 19,420 т. та не забезпеченні
продажу всього металобрухту у порядку,
передбаченому Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Повноваження ліквідатора у справі про
банкрутство (його права та обов'язки),
порядок формування ліквідаційної маси
банкрута, а також порядок продажу майна
в ліквідаційній процедурі,
визначаються Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

У відповідності з ч. 2 ст. 41 вказаного
Закону ліквідатор з дня свого
призначення, окрім іншого, здійснює
такі повноваження: приймає до свого
відання майно боржника, забезпечує
його збереження; виконує функції з
управління та розпорядження майном
банкрута; проводить інвентаризацію та
оцінку майна банкрута; виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; продає майно
банкрута для задоволення вимог,
внесених до реєстру вимог кредиторів, у
порядку, передбаченому цим Законом.

Порядок формування ліквідаційної маси
банкрута встановлений ст. 42 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності або визнання його
банкрутом", згідно якої усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси. Також, до складу ліквідаційної
маси включається майно, визначене
родовими ознаками, що належить
банкруту на праві володіння або
користування.

Не може бути включеним до складу
ліквідаційної маси банкрута
індивідуально визначене майно, що
належить банкруту на підставі речових
прав, крім права власності і
господарського відання; майно, що є
предметом забезпечення та активи,
включені до складу іпотечного
покриття.

Порядок продажу майна банкрута в
ліквідаційній процедурі, встановлений
ст. 44 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Так, після проведення інвентаризації
та оцінки майна ліквідатор здійснює
продаж майна банкрута такими
способами: проведення аукціону; продаж
безпосередньо юридичній або фізичній
особі.

Вибір способів продажу активів
здійснюється ліквідатором з метою
забезпечення його відчуження за
найвищою ціною.

На аукціоні можуть продаватися:
основні засоби (нерухомість,
незавершене будівництво, транспортні
засоби, будівельні матеріали тощо);
відокремлений структурний підрозділ
банкрута як частина цілісного
майнового комплексу; необоротні активи
банкрута; дебіторська заборгованість
на умовах договору про відступлення
права вимоги банкрута.

Ліквідатор має право самостійно
проводити торги на аукціоні відповідно
до законодавства або залучити на
підставі договору організатора
аукціону - юридичну особу, яка
відповідно до установчих документів
має право проводити торги. Організатор
аукціону не може бути заінтересованою
особою стосовно кредитора чи боржника.

Ліквідатор здійснює продаж майна
боржника у вигляді цілісного майнового
комплексу. У разі якщо продати майно
боржника у вигляді цілісного майнового
комплексу не вдалося, ліквідатор
здійснює продаж майна боржника
частинами.

Ліквідатор може здійснювати
безпосередній продаж таких активів:

- основних засобів, балансова залишкова
вартість яких не перевищує одну тисячу
гривень, а також інших необоротних
матеріальних активів, господарських
матеріалів, малоцінних та
швидкозношуваних предметів, обсяги або
вартість яких є недостатніми для
проведення аукціону. Ці матеріальні
активи реалізуються безпосередньо
ліквідатором або на комісійних умовах
через організацію роздрібної торгівлі;

- не проданих на аукціоні. У цьому
випадку безпосередній продаж може
здійснюватися за ціною останніх торгів
на аукціоні;

- не проданих на біржових торгах через
товарну біржу;

- стосовно яких після опублікування
оголошення про проведення повторного
аукціону є лише одна пропозиція від
покупця. Безпосередній продаж може
здійснюватися за ціною, що була
визначена як ціна продажу на аукціоні,
покупцеві, який подав пропозицію про
участь в аукціоні;

- акцій приватного акціонерного
товариства або часток товариства з
обмеженою відповідальністю, які
належать боржнику і викуповуються цим
товариством або учасниками
(акціонерами) цього товариства.

Тобто чітких вимог до документального
оформлення факту включення чи не
включення активів до складу
ліквідаційної маси, Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не містить. На виконання приписів ст. 42
Закону, визначені цією статтею майнові
активи є ліквідаційної масою банкрута.

Майно банкрута (ліквідаційна маса)
реалізується ліквідатором спочатку як
цілісний майновий комплекс, а в разі
відсутності покупців - реалізується
частинами. При цьому, така реалізація
здійснюється шляхом проведення
аукціону або, у визначених випадках,
шляхом безпосереднього продажу
юридичній чи фізичній особі.

Згідно з ст. 106 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
контроль за діяльністю арбітражних
керуючих здійснюється шляхом
проведення планових і позапланових
перевірок.

Процедура організації та проведення
перевірок діяльності арбітражних
керуючих, повноваження осіб, які
здійснюють перевірки, права й обов'язки
арбітражних керуючих, порядок
оформлення результатів перевірки та
порядок підготовки за результатами
перевірки подання на Дисциплінарну
комісію арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) про
застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення
встановлюються Порядком контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
№ 1284/5 від 27.06.2013 р., зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 03.07.2013 р.
за № 1113/23645 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.3 зазначеного Порядку
здійснення контролю за діяльністю
арбітражних керуючих складається з
таких етапів: проведення перевірки,
складання довідки про результати
перевірки діяльності арбітражного
керуючого; надання арбітражним
керуючим комісії заперечень щодо
Довідки та (або) усунення зазначених у
Довідці порушень; складення акта
перевірки з урахуванням Довідки,
заперечень та усунутих арбітражним
керуючим порушень.

На виконання пунктів 5.4, 6.1, 6.3, 6.4, 6.9
Порядку контролю за діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів), Довідка за результатами
перевірки складається з вступної,
описової та резолютивної частин.

У вступній частині міститься
інформація про вид перевірки, підставу
для її проведення, предмет перевірки,
склад комісії, місце проведення
перевірки, арбітражного керуючого,
який перевірявся.

В описовій частині Довідки міститься
інформація щодо дослідження предмета
перевірки з обов'язковим посиланням на
конкретні структурні елементи
нормативно-правових актів та
документи, що підлягали дослідженню.

У резолютивній частині Довідки
комісією підсумовуються результати
перевірки та зазначаються: у разі
встановлення під час проведення
перевірки порушень вимог
законодавства - порушення та посилання
на структурні елементи
нормативно-правового акта, який
порушено; порушення, які підлягають
усуненню, та порушення, усунення яких є
неможливим (арбітражним керуючим
пропущено строки виконання
повноважень, встановлені порушення,
які були допущені на попередній стадії
процедури банкрутства, тощо); дата, до
якої комісією приймаються пояснення,
зауваження, заперечення до Довідки або
інформація про усунення порушень,
зазначених у Довідці; дата, час та місце
підписання акта перевірки.

Арбітражний керуючий має право
протягом п'яти робочих днів після
складення Довідки надати в письмовій
формі свої пояснення, зауваження,
заперечення до неї разом з необхідними
документами або усунути виявлені під
час перевірки порушення та надати
інформацію про це комісії.

Орган контролю зобов'язаний протягом
двох робочих днів після завершення
строку на надання арбітражним керуючим
заперечень щодо Довідки опрацювати
надані арбітражним керуючим пояснення,
зауваження, заперечення і документи та
скласти акт перевірки.

Акт перевірки складається з вступної,
описової та резолютивної частин. У
вступній частині міститься інформація
про вид перевірки, підставу для її
проведення, предмет перевірки, склад
комісії, місце проведення перевірки,
арбітражного керуючого, щодо якого
здійснюється перевірка, та реквізити
Довідки.

В описовій частині акта перевірки
містяться інформація про виявлені під
час перевірки порушення, які
наводяться відповідно до резолютивної
частини Довідки, оцінка пояснень,
зауважень, заперечень і документів,
наданих арбітражним керуючим, та
усунення арбітражним керуючим
зазначених у Довідці порушень.

У резолютивній частині акта перевірки
комісією з урахуванням Довідки та
пояснень, зауважень, заперечень і
документів, наданих арбітражним
керуючим, або усунених порушень
робиться висновок щодо наявності
(відсутності) порушень законодавства з
питань банкрутства в діяльності
арбітражного керуючого.

У разі виявлення за результатами
перевірки порушень у резолютивній
частині акта перевірки зазначаються
всі порушення з посиланням на
конкретні структурні одиниці
нормативно-правових актів. Довільне
викладення або трактування вимог
нормативно-правових актів не
допускається. Порушення, усунені
арбітражним керуючим до моменту
складання акта перевірки, вважаються
такими, що не вчинені, та в резолютивній
частині акта перевірки не вказуються.

У резолютивній частині акта перевірки
окремо зазначаються порушення, щодо
яких органом контролю буде винесено
розпорядження про усунення порушень,
та порушення, щодо яких буде винесено
припис про недопущення повторних
порушень.

Арбітражний керуючий зобов'язаний до
закінчення строку, зазначеного в
розпорядженні, усунути виявлені
порушення та надати інформацію про це
разом з відповідними документами до
органу контролю, який виніс
розпорядження.

У разі якщо подані документи
підтверджують виконання
розпорядження, орган контролю складає
про це акт, який долучається до акта
перевірки, а у разі якщо подані
документи не підтверджують виконання
розпорядження, орган контролю для
перевірки виконання розпорядження
призначає позапланову перевірку.

Підстави для притягнення арбітражного
керуючого до дисциплінарної
відповідальності, а також
дисциплінарні стягнення, що
накладаються на арбітражного
керуючого, визначаються пунктами 7.1, 7.4
Порядку.

Так, підставами для притягнення
арбітражного керуючого до
дисциплінарної відповідальності є:
встановлення факту подання
арбітражним керуючим у документах, які
подаються для отримання свідоцтва на
право здійснення діяльності
арбітражного керуючого, неправдивих
відомостей; вчинення арбітражним
керуючим протягом року після винесення
припису або розпорядження повторного
порушення, аналогічного раніше
вчиненому; невиконання арбітражним
керуючим розпорядження про усунення
порушень законодавства з питань
банкрутства в строки, визначені
органом контролю; відмова арбітражного
керуючого в проведенні перевірки;
грубе порушення арбітражним керуючим
законодавства під час виконання
повноважень, що призвело до грубого
порушення прав та законних інтересів
боржника та (або) кредиторів боржника
(банкрута); встановлення за
результатами перевірки неможливості
арбітражного керуючого виконувати
повноваження, а саме: втрата
громадянства України, набрання
законної сили обвинувальним вироком
щодо арбітражного керуючого за
вчинення корисливого злочину або яким
арбітражному керуючому заборонено
здійснювати цей вид господарської
діяльності чи займати керівні посади.

Дисциплінарними стягненнями, що
накладаються на арбітражного
керуючого, є: попередження; позбавлення
права на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора).

Пунктом 7.6 Порядку контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) (в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що під час
визначення виду дисциплінарного
стягнення Дисциплінарною комісією
враховуються ступінь вини
арбітражного керуючого, обставини
вчинення порушення, тяжкість вчиненого
ним проступку, а також факти
притягнення арбітражного керуючого до
дисциплінарної відповідальності в
минулому.

Тобто довідка та акт, складені за
результатами перевірки, повинні
містити детальний опис дослідження
предмета перевірки і чітко визначати в
чому саме полягають порушення допущені
арбітражним керуючим, з посиланням на
конкретні обставини, встановлені під
час перевірки, та норми, які були
порушені. При цьому, вирішуючи питання
щодо застосування дисциплінарного
стягнення необхідно дотримуватись
принципу пропорційності між
допущеними порушеннями та видом
дисциплінарного стягнення
(попередження чи позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого), зокрема повинен
дотримуватись необхідний баланс між
наслідками до яких призвели порушення
та суворістю застосованого стягнення.

Такої правової позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України
(постанова від 25 вересня 2014 року
К/800/36137/14, ухвала від 23 жовтня 2014 року
К/800/27862/14 тощо).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що зі змісту довідки № 4 від
05.02.2014 р. (а.с. 44-49) та акту № 4 від 13.02.2014 р.
(а.с. 53-56) вбачається, що предметом
перевірки є дотримання арбітражним
керуючим ОСОБА_1 вимог законодавства з
питань банкрутства під час виконання
обов'язків ліквідатора ПАТ "Центроліт"
за обставинами, викладеними у
зверненні громадянина ОСОБА_5 від 20.11.2013
р. (а.с. 93-94), який скаржився на невиплату
заборгованості по заробітній платі.
При цьому, питання реалізації
зібраного металобрухту, в тому числі і
металобрухту в кількості 19,420 т., під час
перевірки Головним управлінням
юстиції у Сумській області не
досліджувалось, про таку реалізацію ні
в довідці, ні в акті перевірки нічого не
зазначено. Висновків про порушення ч. 2
ст. 41 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в частині
незабезпечення реалізації майна
банкрута у порядку, передбаченому
Законом, комісія дійшла через
ненадходження документів, які б
підтверджували вжиття позивачем
заходів, направлених на реалізацію
майна ПАТ "Центроліт".

Тобто, Розпорядження № 2 від 14.02.2014 р.
(а.с. 58) про усунення порушень ч. 2 ст. 41
Закону, шляхом вжиття заходів щодо
забезпечення реалізації майна у
встановленому порядку, прийняте за
наслідками вказаної перевірки, не
могло стосуватись дій ліквідатора по
реалізації зібраного металобрухту, в
т.ч. і металобрухту в кількості 19,420 т.,
оскільки це питання під час перевірки
Головним у правлінням юстиції у
Сумській області під час перевірки не
досліджувалось.

Здійснюючи перевірку виконання
зазначеного розпорядження, Головне
управління юстиції у Сумській області
згідно довідки № 28 від 29.05.2014 р. (а.с. 62-65)
та акту № 29 від 10.06.2014 р. (а.с. 113-118),
дійшло висновку про його невиконання в
частині забезпечення реалізації майна
ПАТ "Центроліт" в порядку,
передбаченому Законом, через наявність
інформації про неправомірну
реалізацію арбітражним керуючим
металобрухту, отриманої від
прокуратури м. Суми згідно листа №
120-3902вих14 від 06.05.2014 р. (а.с. 130).

Колегія судів зазначає, що вказані
висновки є необґрунтованими, оскільки
реалізації металобрухту згадане
розпорядження не стосувалось, а наявні
в матеріалах справи документи (а.с.
160-177), які також надавались Головному
управлінню юстиції у Сумській області
під час перевірок, свідчать про вжиття
ОСОБА_1 заходів направлених на
реалізацію майна ПАТ "Центроліт", як
того вимагають норми Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
спочатку цілісним майновим комплексом,
а потім (з лютого 2014 року) окремими
частинами. В зв'язку з цим, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що застосування до
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у
вигляді попередження за невиконання
Розпорядження № 2 від 14.02.2014 р. є
неправомірним.

В свою чергу, інформація про
неправомірну реалізацію арбітражним
керуючим металобрухту, викладена в
листі прокуратури м. Суми № 120-3902вих14
від 06.05.2014 р. (а.с. 130), яка стала підставою
для висновків про невиконання
Розпорядження № 2 від 14.02.2014 р., була
предметом позапланової виїзної
перевірки, за результатами якої
складені довідка № 29 від 02.06.2014 р. (а.с.
131-138) та акт № 30 від 12.06.2014 р. (а.с. 139-144).

Зі змісту зазначених довідки та акту,
суд першої інстанції було встановлено
та не спростовано у суді апеляційної
інстанції, що Головне управління
юстиції у Сумській області дійшло
висновку про порушення ОСОБА_1 ч. 1, 2 ст.
42 та пп. 14 п. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
через не включення до складу
ліквідаційної маси зібраного
металобрухту в кількості 19,420 т. та
реалізацію металобрухту не у спосіб,
передбачений Законом. На думку
відповідача вказані порушення є
грубими порушеннями Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що спричинили грубе порушення прав і
законних інтересів боржника та (або)
кредиторів і є достатніми для
застосування дисциплінарного
стягнення у вигляді позбавлення права
на здійснення діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

Проте, застосування Міністерством
юстиції України за вказані порушення
дисциплінарного стягнення у вигляді
позбавлення права на здійснення
діяльності арбітражних керуючих,
порушує принцип пропорційності між
допущеними порушеннями та видом
дисциплінарного стягнення та порушує
баланс між наслідками до яких призвели
порушення та суворістю застосованого
стягнення.

Так, ні в довідці № 29 від 02.06.2014 р. (а.с.
131-138), ні в акті № 30 від 12.06.2014 р. (а.с.
139-144), не зазначено чиї саме права або
законні інтереси (боржника чи
кредиторів) грубо порушив арбітражний
керуючий реалізуючи металобрухт
всупереч вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
в чому конкретно полягає це порушення
та до яких негативних наслідків воно
призвело.

Натомість, наявні в матеріалах справи
документи, а саме: наказ про
забезпечення проведення ліквідаційної
процедури (а.с. 221), акт про
оприбуткування металобрухту (а.с. 222),
договір купівлі-продажу металобрухту
(а.с. 223-224), виписки банку про
надходження коштів та платіжні
відомості про виплату поточної
заробітної плати (а.с. 178-191) свідчать про
оприбуткування зібраного на території
ПАТ "Центроліт" металобрухту (тобто
фактично включення його до складу
ліквідаційної маси), отримання коштів
від реалізації цього металобрухту на
основний рахунок банкрута, який
використовується для проведення
ліквідаційної процедури, та
направлення цих коштів для погашення
поточної заробітної плати.

Висновки, викладені в актах, не
підтверджують невиконання
розпорядження Головного управління
юстиції арбітражним керуючим або
вчинення ним грубих порушень
законодавства, тому вони не можуть бути
підставою для застосування
дисциплінарних стягнень.

На підставі вищезазначеного колегія
судів робить висновок, що застосування
до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у
вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого за реалізацію металобрухту
не у відповідності до вимог Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", є
неправомірним.

Разом з цим суд апеляційної інстанції
вказує на те, що відповідно до ст. 112
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" підставою для
припинення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) є,
окрім іншого, накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
позбавлення права на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора). У разі
припинення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) він
виключається з Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України, а його свідоцтво анулюється.

Згідно з ст. 113 Закону Державний орган з
питань банкрутства приймає рішення про
позбавлення права арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) та
вносить до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України запис про припинення
повноважень арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора).

Тобто Міністерство юстиції України, в
разі наявності підстав, має право
прийняти рішення саме про позбавлення
права арбітражного керуючого на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), а не
про анулювання свідоцтва на право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого. Таке рішення є підставою для
припинення діяльності арбітражного
керуючого та анулювання його
свідоцтва.

Колегія судів зазначає, що накази
Відповідача про притягнення до
дисциплінарної відповідальності не
свідчать про вчинення Позивачем
дисциплінарного проступку, тобто винне
невиконання або неналежне ним
виконання обов'язків арбітражного
керуючого, взагалі не містять обставин,
необхідних для застосування
дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 24.10.2014р.
по справі № 818/2556/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.