Справа № 638/19211/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 638/19211/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського
районного суду м. Харкова від 29.10.2014р.
по справі № 638/19211/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради

про оскарження нормативно-правового
акта - рішення 19 сесії Харківської
міської ради 5 скликання від 27.02.2008 року
№41/08,

ВСТАНОВИЛА:

28.10.2014 року позивачка, ОСОБА_1,
звернулася до суду з позовом до
Харківської міської ради, в якому
просила визнати незаконним рішення
19сесії Харківської міської ради 5
скликання від 27.02.2008 року № 41/08 "Про
затвердження Положення про порядок
визначення розміру орендної плати,
плати за суперфіцій, земельний
сервітут при наданні земельних ділянок
у платне користування в місті Харкові".

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 29.10.2014 року по справі №
638/19211/14-а адміністративний позов ОСОБА_1
до Харківської міської ради про
оскарження нормативно-правового акта -
рішення 19 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 27.02.2008 року № 41/08
залишено без розгляду.

Позивачка, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції ухвалу
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 29.10.2014 року у справі №
638/19211/14-а скасувати, справу направити
для подальшого розгляду до
Дзержинського районного суду м.
Харкова.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначила, що ухвала є
необгрунтованою та постановлена з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
дана справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а в разі
неможливості-зазначає докази, які не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачкою не було надано
доказів, що підтверджують поважність
причин пропуску строку звернення до
суду. При цьому суд першої інстанції
посилається на те, що позивачкою при
поданні позову пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений положеннями ч.2 ст.99 КАС
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом 28.10.2014 року із
вимогами щодо визнання незаконним
рішення 19сесії Харківської міської
ради 5 скликання № 41/08, що відповідно до
п.2 рішення Харківської міської ради
від 27.02.2008 року № 41/08 набирає чинності з
01.03.2008 року та підлягає опублікуванню в
газеті «Харьковские известия».

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивачки підлягають захисту з 28.04.2014
року.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це насамперед
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому в силу приписів ч.4 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачкою до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо визнання незаконним
рішення 19сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 27.02.2008 року № 41/08
"Про затвердження Положення про
порядок визначення розміру орендної
плати, плати за суперфіцій, земельний
сервітут при наданні земельних ділянок
у платне користування в місті Харкові".

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав, а тому обґрунтованість
висновків суду першої інстанції про
залишення позову в зазначеній частині
без розгляду є законною.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 29.10.2014 року по справі №
638/19211/14-а відповідає вимогам ст. 159 КАС
України, а тому відсутні підстави для
її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта - позивача у
справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 29.10.2014р. по справі №
638/19211/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.