Справа № 264/4500/14-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/48375/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі міста Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 3
червня 2014 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірною,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірною.

Постановою Іллічівського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 3 червня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язано його
провести ОСОБА_2 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії,
встановленої статтею 6 Закону України
,,Про соціальний захист дітей війни", у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 3 червня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року, рішення першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач не
погоджуючись з рішеннями першої та
апеляційної інстанції, посилаючись на
допущені судами порушення норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувані рішення та прийняти нове,
яким відмовити у позові.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав для зміни чи скасування
судових рішень.

Відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Судами зроблено правильний висновок
про те, що вихідним критерієм обрахунку
доплати до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Отже, вирішуючи даний спір суди першої
та апеляційної інстанції дійшли до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку розміру доплати до пенсії,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Суд першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позов за період з 1 січня
2014 року по 3 червня 2014 року включно,
виходив з того, що жодних обмежень щодо
застосування статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
вказаний період законодавством
встановлено не було.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судами повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішенні, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі міста Маріуполя
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Іллічівського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 3 червня 2014 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі міста Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак