Справа № 806/3011/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"17" грудня 2014 р.
Справа № 806/3011/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" жовтня 2014 р. у справі за позовом
селянського (фермерського)
господарства "Йосипівське" до
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення прийняті
Малинською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (далі-ОДПІ) за № та №
від 15.04.2014 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь Селянського
(фермерського) господарства
"Йосипівське" суму сплаченого судового
збору у розмірі 487,20 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову про відмову у задоволені
позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами проведеної Малинською
ОДПІ невиїзної документальної
перевірки питань дотримання
селянським (фермерським) господарством
"Йосипівське" (далі-Господарство)
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року,
валютного та іншого законодавства з
01.01.2012 року по 31.12.2013 року та на підставі
акту перевірки № 23/22-12/32550245 від 24.03.2014
року (т.1 а.с.125-169) були прийняті
податкові повідомлення - рішення №
від 15.04.2014 року, за яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем суми ПДВ, що залишаються у
розпорядженні с/г підприємства згідно
ст. 8 ЗУ "Про ПДВ", за основним платежем
9749,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 2438,00 грн. та № від
15.04.2014 року за яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем -
податок на додану вартість за основним
платежем 395155,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 98789,00 грн.

Судом встановлено, що селянське
(фермерське) господарство "Йосипівське"
зареєстроване Малинською районною
державною адміністрацією Житомирської
області 10 листопада 2003 року та взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 27 січня 2004 року та
станом на 21.01.2014 року перебуває на
обліку в Малинській ОДПІ. Уперіод, який
перевірявся, воно було платником
податку на додану вартість,
фіксованого сільськогосподарського
податку, податку на доходи фізичних
осіб, екологічного податку та сплачує
за користування надрами.

У відповідності до Свідоцтва № 200100971
НБ 109892 про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, датою реєстрації платника
податку на додану вартість є 11 червня
2004 року, дата реєстрації суб'єктом
спеціального режиму оподаткування 01
січня 2009 року, дата початку дії
Спеціального свідоцтва - 16 січня 2013
року (т.1 а.с.173). За Переліком видів
економічної діяльності
сільськогосподарського підприємства,
які підпадають під дію спеціального
режиму оподаткування діяльності у
сфері сільського та лісового
господарства, а також рибальства, та
визначені статтею 209 розділу V Кодексу
на основі КВЕД, видами діяльності
селянського (фермерського)
господарства "Йосипівське" є надання
послуг у рослинництві, облаштування
ландшафту; обробка чи переробка
продукції, одержаної в результаті
діяльності платника податку у сфері
сільського та лісового господарства і
рибальства, вважається діяльністю у
сфері сільського та лісового
господарства і рибальства за умови,
якщо така продукція вирощується,
відгодовується, виловлюється або
збирається (заготовляється)
безпосередньо платником податку (крім
придбання її в інших осіб ); вирощування
зернових та технічних культур;
вирощування зернових та технічних
культур; розведення великої рогатої
худоби.

Згідно акту перевірки СГ «Йосипівське»
не надало документи, що підтверджують
наявність підстав використання ним
площ земельних ділянок, у розмірах
заявлених підприємством, що вказує на
те, що воно не мало можливості
здійснювати діяльність з виробництва
сільськогосподарської продукції в
заявлених обсягах, а надані для
перевірки документи свідчать про
проведення ним господарських операцій,
які не відповідають визначенню
сільськогосподарської діяльності, в
зв'язку з чим в результаті розрахунку
визначена перевіркою фактична частка
сільськогосподарського виробництва в
2012 році та в 2013 році менша ніж 75 %.
Враховуючи приписи ст. 301 Податкового
кодексу України у селянського
(фермерського) господарства
"Йосипівське" не має законних підстав
перебувати в статусі платника
фіксованого сільськогосподарського
податку (а.с.132).

Проте, правомірність прийнятих рішень,
у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України,
не доведена податковим органом у
судовому засіданні.

Так, суд вірно зазначив, що відносини зі
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку
регулюються главою 2 розділу ХІV ПК
України.

У відповідності до пп. 14.1.256 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
фіксований сільськогосподарський
податок для цілей глави 2 розділу XIV
цього Кодексу - податок, який
справляється з одиниці земельної площі
у відсотках її нормативної грошової
оцінки та сплата якого замінює сплату
окремих податків і зборів.

Фіксований сільськогосподарський
податок віднесено до спеціального
податкового режиму, що визначає
особливий порядок його справляння.
Спеціальний податковий режим - система
заходів, що визначає особливий порядок
оподаткування окремих категорій
господарюючих суб'єктів, що втілюється
в особливому порядку визначення
елементів податку та збору, звільнення
від сплати окремих податків та зборів
(стаття 11 ПК України).

Пунктом 301.1 ст. 301 ПК України визначено,
що платниками податку з урахуванням
обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї
статті, можуть бути
сільськогосподарські товаровиробники,
у яких частка сільськогосподарського
товаровиробництва за попередній
податковий (звітний) рік дорівнює або
перевищує 75 відсотків.

Сільськогосподарський товаровиробник
для цілей глави 2 розділу XIV цього
Кодексу - юридична особа незалежно від
організаційно-правової форми, яка
займається виробництвом
сільськогосподарської продукції
та/або розведенням, вирощуванням та
виловом риби у внутрішніх водоймах
(озерах, ставках та водосховищах) та її
переробкою на власних чи орендованих
потужностях, у тому числі
власновиробленої сировини на
давальницьких умовах, та здійснює
операції з її постачання (пп. 14.1.235. п. 14.1
ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 302.1. ст. 302 ПК України,
об'єктом оподаткування податком для
сільськогосподарських
товаровиробників є площа
сільськогосподарських угідь (ріллі,
сіножатей, пасовищ і багаторічних
насаджень) та/або земель водного фонду
(внутрішніх водойм, озер, ставків,
водосховищ), що перебуває у власності
сільськогосподарського
товаровиробника або надана йому у
користування, у тому числі на умовах
оренди.

У відповідності до п. 308.1 ст. 308 ПК
України сільськогосподарські
товаровиробники для набуття і
підтвердження статусу платника
податку щороку, до 20 лютого, подають
станом на 1 січня поточного року:

- загальну податкову декларацію з
податку на поточний рік щодо всієї
площі земельних ділянок, з яких
справляється податок
(сільськогосподарських угідь (ріллі,
сіножатей, пасовищ, багаторічних
насаджень), та/або земель водного фонду
внутрішніх водойм (озер, ставків та
водосховищ), - контролюючому органу за
своїм місцезнаходженням (місцем
перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку
на поточний рік окремо щодо кожної
земельної ділянки - контролюючому
органу за місцем розташування такої
земельної ділянки;

- розрахунок частки
сільськогосподарського
товаровиробництва - контролюючим
органам за своїм місцезнаходженням
та/або за місцем розташування
земельних ділянок за формою,
затвердженою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики, за погодженням із
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику;

- відомості (довідку) про наявність
земельних ділянок - контролюючим
органам за своїм місцезнаходженням
та/або за місцем розташування
земельних ділянок.

У відомості (довідці) про наявність
земельних ділянок зазначаються
відомості про кожний документ, що
встановлює право власності та/або
користування земельними ділянками, у
тому числі про кожний договір оренди
земельної частки (паю).

В ході розгляду справи представником
позивача на підтвердження
використання земельних ділянок надано
документи, що підтверджують наявність
у Господарства правових підстав
використання земельних ділянок у
розмірах, що заявлені ним (протягом 2012
року - загальна площа 37,46 га, протягом 2013
року - 185,0168 га).

Такими є довідка № 333 від 27.03.2013 року,
видана виконкомом Йосипівської
сільської ради про те, що Селянське
(фермерське) господарство "Йосипівське"
на території сільської ради орендує та
обробляє 2500,4049 га (т.1 а.с.22); договір
оренди землі від 01.10.2013 року, укладений
між позивачем та Йосипівською
сільською радою, за яким в оренду
Господарству передаються земельні
частки (паї) загальною площею 408,3671 га (т.
1 а.с.23-28); договір оренди землі від
04.07.2011 року, укладений між позивачем та
Білим М. В., за яким в оренду
Господарству передаються земельна
ділянку площею 3,8780 га (т.1 а.с.29-40); копію
книги розрахунків по орендній платі (т.
2 а.с.31-148); копію журналу розрахунків за
майнові паї (т.2 а. с.149-250, т.3 а. с.1-59);
копії витягів з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права (т. 3
а.с.97- 220), що підтверджують перебування
у Господарства в оренді земельних
ділянок загальною площею близько 235 га.

При розгляді справи суд з'ясував, що на
протязі 2012 року Господарством за
власний рахунок виготовлено технічну
документацію на орендовані паї та
сплачено кошти за реєстрацію договорів
оренди (т.1 а.с.41-51), але з незалежних від
нього причин Держземагенством не було
проведено реєстрацію договорів оренди
землі в 2012 році. У 2013 році зі створенням
Державної реєстраційної служби,
реєстрація договорів розпочалася лише
в червні 2013 року.

За змістом норм Податкового Кодексу
України, визначених підпунктом 14.1.77
пункту 14.1 статті 14, для цілей
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку землі,
що використовуються
сільськогосподарським
товаровиробником для виробництва
продукції рослинництва, повинні
знаходитися у власності чи
користуванні такого виробника. Суд
вірно зазначив, що ПК України не
деталізує вимог до правового титулу,
відповідно до якого у особи виникає
право користування земельною ділянкою,
на якій розташовані
сільськогосподарські угіддя, а також
до правовстановлюючих документів,
якими підтверджуються відповідні
права на земельні ділянки.

Відтак, будь-яке право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані сільськогосподарські
угіддя, незалежно від того з яких
підстав виникало таке право, є належним
для підтвердження частки
сільськогосподарського
товаровиробництва для цілей
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку.

Виходячи з приписів пункту 308.4 статті 308
ПК України, для розрахунку доходів від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва як
таких, що можуть враховуватися при
визначенні частки
сільськогосподарського
товаровиробництва, можуть включатися
доходи від продажу продукції
рослинництва, вирощеної (виробленої) на
сільськогосподарських угіддях, що
знаходяться у користуванні особи на
будь-яких умовах. Водночас податкове
законодавство не вимагає державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для
кваліфікації відповідної ділянки як
такої, що знаходиться у користуванні
сільськогосподарського
товаровиробника.

Суд вірно зазначив, що застосування
норм Податкового кодексу України є
пріоритетним перед нормами інших
галузей права у регулюванні податкових
правовідносин, а недотримання норм
земельного законодавства щодо
реєстрації права оренди земельних
ділянок не може бути перешкодою для
кваліфікації сільськогосподарських
угідь як таких, що знаходяться у
користуванні товаровиробника для
цілей справляння фіксованого
сільськогосподарського податку.
Розглядувані угіддя будуть
знаходитися у користуванні платника
сільськогосподарського податку. При
цьому варто враховувати, що виникнення
орендних відносин відповідно до вимог
земельного законодавства не є
обов'язковою умовою для визнання
сільськогосподарських угідь такими, що
знаходяться в користуванні платника
фіксованого сільськогосподарського
податку. Зазначене пояснюється тим, що
оренда є лише одним із видів права
користування землею.

У свою чергу, ПК України не зводить
користування сільськогосподарськими
угіддями лише до виникнення права
оренди на відповідні земельні ділянки.
Відповідно, зареєстрований належним
чином договір оренди не може вважатися
єдиним обов'язковим документом, що
підтверджує правомірність перебування
особи у статусі платника фіксованого
сільськогосподарського податку.
Відтак, дефекти оформлення
відповідного договору не можуть
впливати на правильність врахування
доходів від реалізації продукції
рослинництва при розрахунку частки
сільськогосподарського
товаровиробництва.

За таких обставин продукція, вирощена
на земельній ділянці, орендованій
платником фіксованого
сільськогосподарського податку в
юридичної та/або фізичної особи, є
сільськогосподарською продукцією в
розумінні глави 2 розділу XIV
Податкового кодексу України незалежно
від того, чи зареєстровані належним
чином договори оренди такої ділянки.

Суд правильно зазначив про
безпідставність висновку податкового
органу щодо зобов'язання Господарства
зареєструвати договори оренди на
підтвердження здійснення ним
діяльності з виробництва
сільськогосподарської продукції в
заявлених обсягах.

На підтвердження того, що Господарство
вирощувало та реалізовувало
сільськогосподарську продукцію
власного виробництва в період 2012 -2013
років в розмірах, що заявлені в
деклараціях, позивачем представлено та
досліджено судом документи :

- додаткова угода до договору поставки
№ 08/05 - ЙО від 22.08.2013 року (т.1 а.с. 205);

- угода про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 08.05.2013 року (т.1 а.с.
206);

- договір № 08/05-ЙО від 08.05.2013 року (т.1 а.с.
207 - 208);

- додаткова угода № 1 до договору
поставки № 0705ЙО від 10.07.2012 р. (т.1 а.с. 209);

- додаткова угода № 2 до договору
поставки № 0705ЙО від 15.11.2012 р. (т.1 а.с. 210);

- додаткова угода № 3 до договору
поставки № 0705ЙО від 22.11.2012 р. (т. 1 а.с. 211);

- додаткова угода № 4 до договору
поставки № 0705ЙО від 23.11.2012 р. (т. 1 а.с. 212);

- додаткова угода №5 до договору
поставки № 0705ЙО від 23.11.2012 р. (т. 1 а.с. 213);

- додаткова угода № 6 до договору
поставки № 0705ЙО від 23.11.2012 року;

- додаткова угода № 7 до договору
поставки № 0705ЙО від 26.11.2012 року;

- додаткова угода № 8 до договору
поставки № 0705ЙО від 28.11.2012 року;

- додаткова угода № 9 до договору
поставки № 0705ЙО від 29.11.2012 року;

- договір поставки № 0707ЙО від 07.05.2012
року (т. 1 а.с. 218 - 219);

- податкова накладна № 3/2 від 08.05.2013
року (т. 1 а.с. 220);

- розрахунки (т. 1 а.с. 221-223);

- податкова накладна № 2/3 від 22.06.2012 року
(т.1 а.с. 224);

- розрахунки (т. 1 а.с. 225-231);

- договір поставки товару № 18 від 22.08.2013
року (т.1 а.с. 232-233);

- податкова накладна № 1/2 від 01.10.2013
року (т. 1 а.с. 234);

- видаткова накладна № 1 від 01.10.2013 року
(т. 1 а.с. 235);

- договір поставки № 20/07/13 від 20.07.2013
року (т. 1 а.с. 237);

- накладна № 36 від 31.07.2013 року (т.1 а.с. 239);

- податкова накладна № 7 від 31.07.2013 року;

- товарно-транспортна накладна № 264278
від 16.08.2013 року (т. 1 а.с. 241);

- договір поставки № 130132 від 25.07.2013 року
(т.1 а.с. 242-245);

- накладна № 33 від 29.07.2013 року (т. 1 а.с. 246);

- реєстр накладних на прийняте зерно №
61 та № 62 (т. 1 а.с. 247-248);

- договір контрактації
сільськогосподарської продукції № 50
від 06.06.2013 року (т. 2 а.с.1- 2 );

- договір позики № 1 від 10.06.2013 року (т. 2
а.с.3);

- накладна № 25 від 12.07.2013 року (т. 2 а.с.5);

- акт від 12.07.2013 року (т. 2 а.с.6);

- податкова накладна № 1 від 13.06.2013 року
(т. 2 а.с.7);

- договір оренди від 20.03.2004 року (т. 2
а.с.8-10);

- перелік майна (т. 2 а.с.11-17);

- копію книги складського обліку
матеріалів (т. 3 а.с.221-252);

- книга вагаря за 2012 - 2013 рік (т. 4 а.с.1 - 36;

- копії головної книги за 2012, 2013 рік (т. 4
а.с.37 - 64);

Із наданих документів вбачається, що
питома вага доходу Господарства,
отриманого від реалізації
сільськогосподарського виробництва та
продуктів її переробки у 2012-2013 роках
становить більше 75%, оскільки
господарство займається лише
вирощуванням сільськогосподарських
культур та вирощуванням великої
рогатої худоби, а тому реалізує лише
сільськогосподарську продукцію
власного виробництва. Вказане
підтверджено і довідкою управління
агропромислового розвитку Малинської
районної державної адміністрації №
97/109-04 від 27.02.2014 року (т.1 а.с.89) та
документами статистичної звітності
Селянського (фермерського)
господарства "Йосипівське": підсумки
збору врожаю сільськогосподарських
культур, плодів, ягід та винограду на 01
грудня 2013 року (т. 1 а.с. 57-64); стан
тваринництва за 2013 рік (т. 1 а.с. 65-68);
посівні площі сільськогосподарських
культур під урожай 2013 року (т. 1 а.с. 69 - 72);
підсумки збору врожаю
сільськогосподарських культур, плодів,
ягід та винограду на 01 грудня 2012року (т.
1 а.с.73-80); посівні площі
сільськогосподарських культур під
урожай 2012 року (т. 1 а.с.81-85); стан
тваринництва за 2012 р. (т. 1 а.с.85-88).

Виходячи з викладеного, суд вірно
зазначив, що висновки, викладені в акті
перевірки щодо відсутності правових
підстав у Селянського (фермерського)
господарства "Йосипівське" перебувати
у статусі платника фіксованого
сільськогосподарського податку є
безпідставними та необгрунтованими.

Щодо достовірності відображених
показників у поданих Деклараціях з
податку на додану вартість (рядки 1-9) за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, які,
на думку податкового органу, є
заниженими по рядку 1 Декларації
"Операції на митній території України,
що оподатковується за ставкою 20%, крім
імпорту товарів" за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2013 року на загальну суму 395 155,00
грн., то суд встановив, що акт не
містить чіткого посилання на
фінансово-господарські
взаємовідносини щодо яких відсутні
підтверджуючі вторинні документи, не
зазначено контрагентів та стосовно
якої продукції вказані документи не
надано Господарством на вимогу
податкового органу, що дає підстави
суду вважати висновки ревізорів -
інспекторів необгрунтованими та
такими, щодо яких відсутня конкретика.
Висновок, викладений в акті,
ґрунтується лише на відсутності певних
вторинних документів, наявність яких
передбачена Методичними
рекомендаціями № 390 "Про затвердження
спеціалізованих форм регістрів
журнально-ордерної форми обліку для
сільськогосподарських підприємств та
методичних рекомендацій щодо їх
застосування", затвердженими
Міністерством аграрної політики, від
04.06.2009 року.

У відповідності до п. 46.1 ст.46 ПК України,
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

За приписами пп.14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податок на додану вартість -
непрямий податок, який нараховується
та сплачується відповідно до норм
розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податкове зобов'язання для
цілей розділу V цього Кодексу - загальна
сума податку на додану вартість,
одержана (нарахована) платником
податку в звітному (податковому)
періоді.

На спростування сумнівів податкового
органу щодо розмірів залишків
соняшника на 01.06.2012 року в наданих для
перевірки звітах про рух продукції
сільськогосподарського виробництва
Господарства та відсутності
документів, що підтверджують рух
насіння соняшника, отриманого від ПП
"Укрпромінвест", представником
позивача в судовому засіданні надано
договір № 15/05-12 від 15.05.2012 року (т. 1
а.с.90-92);

- видаткова накладна № УКР -000001 від
22.05.2012 року на загальну суму 120000,00 грн
(т. 1 а.с.93);

- видаткова накладна № УКР -000001 від
22.05.2012 року на загальну суму 40000,00 грн (т.
1 а.с.95);

- видаткова накладна № УКР -00003 від
22.05.2012 року на загальну суму 40000,00 грн (т.
1 а.с.97);

- видаткова накладна № УКР -00002 від
22.05.2012 року на загальну суму 40000,00 грн (т.
1 а.с.99);

- податкова накладна № 1 від 22.05.2012 року
на загальну суму 120000,00 грн (т. 1 а.с. 94);

- податкова накладна № 1 від 22.05.2012 року
на загальну суму 40000,00 грн (т. 1 а.с. 96);

-податкова накладна № 3 від 22.05.2012 року
на загальну суму 40000,00 грн (т. 1 а.с. 98);

- податкова накладна № 2 від 22.05.2012 року
на загальну суму 40000,00 грн (т. 1 а.с. 100);

- податкова накладна № 3/3 від 26.06.2012 року
на загальну суму 19800,00 грн (т. 1 а.с. 101);

- податкова накладна № 4/3 від 27.06.2012 року
на загальну суму 40200,00 грн (т. 1 а.с. 101)

- накладна № 62 від 26.06.2012 року на
загальну суму 19800,00 грн (т.1 а.с.102);

В матеріалах справи також міститься
статистична звітність збору врожаю
сільськогосподарських культур, плодів,
ягід та винограду на 01.12.2012 року, з якої
вбачається, що посівна площа соняшнику
в 2012 року становила 1000 га (т.1 а.с.75). Крім
того, у 2012 році єдиним постачальником
насіння соняшника було приватне
підприємство "Укрпромінвест", а тому, з
урахуванням додатку № 1 до договору №
15/05-12 (т. 1 а.с.92), Господарством
документально підтверджено рух
насіння соняшника, отриманого від
даного контрагента.

На спростування висновків податкового
органу про відсутність документів, що
підтверджують вибуття 30000 кг ріпаку у
вересні 2012 року оприбуткованого на
підставі прибутково-видаткової
накладної від ПП "Некраші" від 07.09.2012 р.
№ 184, не доведення С(Ф)Г "Йосипівське"
використання ріпаку в межах
господарської діяльності в сфері
сільського господарства за вересень 2012
року на суму 113 500,00 грн., заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у вересні 2012 року на
суму 22 700,00 грн (т.1 а.с.151) представником
позивача представлено та досліджено
судом договір купівлі - продажу № 060912
від 06.09.2012 року, укладений між позивачем
та приватним підприємством "Некраші"
(т.1 а.с.104-105); накладну №184 від 07.09.2012 року
на загальну суму 136200,00 грн (т.1 а.с.106);
податкову накладну № 035/2 від 07.09.2012 року
на загальну суму 136200,00 грн (т.1 а.с.107);
виписку по рахунку від 08.09.2012 року (т.1
а.с.108).

Хоч Господарство і погодилося з
відсутністю актів витрат насіння,
проте, той факт, що в 2012 році ним було
засіяно 200 га озимого ріпаку, і це
підтверджено статистичною звітністю
за 2013 рік (т.1 а.с.69), свідчить про
використання насіння ріпаку. Крім того,
у 2012 року єдиним постачальником
насіння ріпаку було ПП "Некраші".

З огляду на викладене, факт вибуття
насіння ріпаку у вересні 2012 року
повністю доведено.

Щодо висновків податкового органу про
недоведеність Господарством факту
використання ТМЦ та послуг у
господарській діяльності, їх
необхідності та доцільності придбання,
в результаті чого в порушення п. 198.1, 198.2,
198.3 ст. 198 ПК України завищено
податковий кредит в сумі 9748,73 грн., то
суд дослідив представлені докази на
підтвердження реальності отриманих
послуг - чеки по оплаті готівкою за
придбання паливно-мастильних
матеріалів (т. 1 а.с.109- 110), а саме:

- чек №; 7893 від 04.10.2012 року на загальну
суму 1460,00 грн;

- чек № 434154 від 04.10.2012 року на загальну
суму 9588,94 грн;

- чек № 434155 від 04.10.2012 року на загальну
суму 211,00 грн;

- чек № 434493 від 06.10.2012 року на загальну
суму 1582,50 грн; .

- чек № 434491 від 06.10.2012 року на загальну
суму 2405,60 грн;

- чек № 434542 від 06.10.2012 року на загальну
суму 199,92 грн;

- чек № 435047 від 11.10.2012 року на загальну
суму 105,50 грн;

- чек № 435045 від 11.10.2012 року на загальну
суму 9880,00 грн;

- чек № 435243 від 13.10.2012 року на загальну
суму 217,00 грн;

- чек № 435261від 13.10.2012 року на загальну
суму 217,00 грн;

- чек № 435259 від 13.10.2012 року на загальну
суму 199,92 грн;

- чек № 435248 від 13.10.2012 року на загальну
суму 211,00 грн;

- чек № 435246 від 13.10.2012 року на загальну
суму 211,00 грн;

- чек № 435252 від 13.10.2012 року на загальну
суму 199,92 грн;

- чек № 435416 від 14.10.2012 року на загальну
суму 949,50 грн;

- чек № 435903 від 19.10.2012 року на загальну
суму 422,00 грн;

- чек № 435929 від 19.10.2012 року на загальну
суму 52,75 грн;

- чек № 435921 від 19.10.2012 року на загальну
суму 601,35 грн;

- чек № 435922 від 19.10.2012 року на загальну
суму 1940,00 грн;

- чек № 435923 від 19.10.2012 року на загальну
суму 485,00 грн;

- чек № 0497 від 24.10.2012 року на загальну
суму 211,00 грн.

- чек від 08.12.2012 року на загальну суму
113,01 грн;

- чек № 2522 від 12.12.2012 року на загальну
суму 9550,00 грн;

- чек № 441448 від 19.12.2012 року на загальну
суму 99,91 грн;

- чек № 441442 від 19.12.2012 року на загальну
суму 99,91 грн;

- чек № 5807 від 25.12.2012 року на загальну
суму 100,00 грн.

При розгляді справи з'ясовано, що всі
чеки по оплаті готівкою за придбання
паливно - мастильних матеріалів (т.1
а.с.111), були представлені перевіряючим,
Господарством на підтвердження сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість за серпень 2013 року було
надано:

- чек № 6650 від 19.08.2013 року на загальну
суму 549,67 грн;

- чек №0881 від 01.08.2013 року на загальну
суму 1312,50 грн;

- чек № 1946 від 14.08.2013 року на загальну
суму 224,00 грн.

Стосовно сум податкового кредиту з ПДВ
за жовтень 2013 року, представником
позивача надано усі первинні
бухгалтерські документи по
фінансово-господарських
взаємовідносинах з контрагентами -
постачальниками, які надавалися і
Малинській ОДПІ, але враховані не були.

Судом встановлено, що Господарством
включено до складу податкового кредиту
за жовтень 2013 року суму ПДВ за
придбання у ТОВ "Техноторг"
"пристосування для збирання соняшнику
ПС - 6А-01 з жаткою РСМ-08127 2007 року випуску
до зернозбиральних комбайнів" (т.2
а.с.18-19), що підтверджується первинними
бухгалтерськими документами:

- договором купівлі-продажу від 01.10.2013
року (т.1 а.с.112-113);

- рахунком на оплату по замовленню № 4724
від 30.09.2013 року (т.1 а.с.114);

- видатковою накладною № Ж-3535 від 01.10.2013
року (т.1 а.с.115);

- податковою накладною № 5994 від 01.10.2013
року (т.1 а. с.116).

Окрім того, позивачем в судовому
засіданні надано первинні
бухгалтерські документи, що
підтверджують законність включення до
складу податкового кредиту за жовтень
2013 року суму ПДВ за придбання у ПАТ
"Компанія "Райз" мінеральних добрив, а
саме:

- договір поставки традиційних
мінеральних добрив № 386/16 від 01.10.2013
року (т. 1 а.с.117-118);

- податковою накладною № 20/016 від 02.10.2013
року (т. 1 а.с.119).

Встановлено, що Господарством
правомірно включено до складу
податкового кредиту за жовтень 2013 року
суму ПДВ за придбання у ЖФ ТОВ
"Укравтозапчастина" акумулятора, що
підтверджено наступними первинними
документами:

- видатковою накладною № ЖрРНк - 007980 від
03.10.2013 року (т. 1 а.с.120);

- податковою накладною № 5453/31 від 03.10.2013
року (т. 1 а.с.121).

Суд дослідив докази, встановив
обставини, що мають значення для
вирішення спору та з врахуванням
приписів п.п.198.2., 198.3., 198.5. ст. 198 ПК
України вірно зазначив, що висновок
ОДПІ про відсутність у Господарства
законних підстав використовувати
пільговий режим оподаткування з
податку на додану вартість є
безпідставним.

Щодо заниження податку на додану
вартість, який підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет (загальна Декларація)
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року на
загальну суму 395 155,00 грн., то пунктом 308.6
ст. 308 ПК України визначено, що
реєстрація сільськогосподарського
товаровиробника платником податку
скасовується: у разі подання платником
податку письмової заяви щодо
добровільного зняття з такої
реєстрації; за рішенням контролюючого
органу:

а) якщо такий платник податку
ліквідується, у тому числі шляхом
злиття, приєднання або перетворення;

б) у разі встановлення за результатами
документальної перевірки недотримання
платником податку положень статті 301
цієї глави. При цьому такий платник
податку зобов'язаний перейти до сплати
податків за загальною системою
оподаткування починаючи з наступного
місяця після місяця, у якому було
встановлено таке порушення.

За приписами п. 309.1 ст. 309 ПК України, у
разі якщо у податковому (звітному) році
частка сільськогосподарського
товаровиробництва становить менш як 75
відсотків, сільськогосподарський
товаровиробник сплачує податки у
наступному податковому (звітному) році
на загальних підставах.

Із аналізу наведених правових норм
випливає, що нарахування податкових
сум з податку на додану вартість за
минулі періоди не допускається.

Відтак, суд дійшов правильного
висновку про наявність у позивачем
правових підстав перебувати у статусі
платника фіксованого
сільськогосподарського податку та
перебувати в спеціальному режимі
оподаткування з податку на додану
вартість.

Постанову прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "17" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Селянське
(фермерське) господарство "Йосипівське"
с.Йосипівка,Малинський район,
Житомирська область,11600

3- відповідачу/відповідачам: Малинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська
область,11603

- ,