Справа № 265/5177/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р.Справа № 265/5177/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Старостіна В.В. , Тацій Л.В.

Розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
01.10.2014р. по справі № 265/5177/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

30.07.14 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи
постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 01.10.2014
року задоволено частково позов.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування та не
виплати позивачу доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".
Зобов'язано відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати 01.01.14 р. до 02.08.2014
року, з врахуванням проведених виплат.
В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та ст.28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу. Також
суд правильно визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" установлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни" ,
який набрав чинності з 01.01.2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Згідно Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ передбачено, що норми та
положення статей, зокрема, ст.6-7 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються в порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового соціального
страхування на 2014 рік, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що
цей Закон набирає чинності з дня,
наступного за днем його офіційного
опублікування.

Вказаний Закон було офіційно
опубліковано в газеті "Голос України"
02.08.2014 року (№ 146).

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
30.07.14 року із вимогами щодо захисту його
порушених прав, що мали місце з 01.01.14
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»від 07.07.2010
року зазначений строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 30.01.14
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог до
30.01.14 року скасуванню, з прийняттям
ухвали про залишення цієї частини
позовної заяви без розгляду.

З урахуванням дати набрання чинності
вказаним Законом (03.08.2014 року), колегія
суддів вважає правомірним рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог за період з 30.01.2014 року
по 02.08.2014 року.

В іншій частині постанова
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 01.10.2014р. в частині
задоволення позовних вимог з 30.01.14 року
відповідно положень ст. 200 КАС України
підлягає залишенню без змін, підстави
для її скасування відсутні, відповідно
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 197 п. 4
ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області -
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 01.10.2014р.
по справі № 265/5177/14-а скасувати в
частині задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльності
щодо не нарахування та не виплати
доплати до пенсії у відповідності до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та зобов'язання
відповідача провести позивачу
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком як
дитині війни із розміру, встановленого
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати з 01.01.14 року до 30.01.14 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльності
щодо не нарахування та не виплати
доплати до пенсії у відповідності до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та зобов'язання
відповідача провести позивачу
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком як
дитині війни із розміру, встановленого
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати з 01.01.14 року до 30.01.14 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 01.10.2014р. по справі №
265/5177/14-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді (підпис) (підпис) Старостін
В.В. Тацій Л.В.