Справа № 2а-12040/12/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/6469/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представника позивача -
Попович О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві до ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просила
зобов'язати відповідача здійснити
перебудову нежитлових будівель літ.«А»
та літ.«Х» на АДРЕСА_1 та привести їх до
попереднього стану за власний рахунок.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 лютого 2013 року позов Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року задоволено частково апеляційну
скаргу ОСОБА_3; скасовано постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 лютого 2013 року;
провадження у справі закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована
тим, що позивач, як суб'єкт владних
повноважень, не наділений правом
звернення до адміністративного суду з
позовом про зобов'язання здійснити
перебудову об'єктів будівництва, а
поданий позов не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернулася до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року скасувати,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 лютого 2013 року
залишити в силі.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

У відповідності з п.5 ч.2 ст.17 КАС України
до компетенції адміністративних судів
віднесено спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

Головною ознакою публічно-правового
спору є участь у ньому хоча б однією із
сторін суб'єкта владних повноважень -
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових чи службових осіб, іншого
суб'єкта при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Необхідною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення ним владних
управлінських функцій та повноважень,
при цьому ці функції та повноваження
повинні здійснюватись суб'єктом саме у
тих правовідносинах, у яких виник спір.

Згідно з п.1 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08 квітня 2011 року
№ 439/2011, Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.3 Положення основними
завданнями Держархбудінспекції
України є реалізація державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, а саме, в тому числі
здійснення в межах своїх повноважень
державного контролю за дотриманням
законодавства, стандартів, нормативів,
норм, порядків і правил із зазначених
питань.

Предметом позовних вимог уданій справі
за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві є зобов'язання відповідача
- ОСОБА_3 здійснити перебудову
нежитлових будівель літ.«А» та літ.«Х»
на АДРЕСА_1 та привести їх до
попереднього стану за власний рахунок.
Позов обґрунтований встановленням
позивачем при проведенні перевірки
факту порушення відповідачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності та невиконанням
відповідачем вимог припису щодо
усунення порушень шляхом перебудови
нежитлових приміщень та приведення їх
до попереднього стану.

Виходячи із вищенаведених положень
закону та враховуючи, що позов поданий
інспекцією ДАБК як суб'єктом владних
повноважень на виконання владних
управлінських функцій зі здійснення
архітектурно-будівельного контролю у
зв'язку з порушенням відповідачем
вимог законодавства з питань
будівництва, містобудування та
архітектури, відносини між сторонами є
публічно-правовими, а вказаний спір
відноситься до юрисдикції
адміністративних судів.

Зазначена позиція наведена також в п.10
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів».

Висновок суду апеляційної інстанції
щодо непідвідомчості цього спору
адміністративним судам є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

За вказаними обставинами оскаржувана
ухвала суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню з направленням
справи для подальшого апеляційного
розгляду.

Вимоги касаційної скарги щодо
залишення в силі постанови окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року вирішенню не підлягають, оскільки
рішення суду першої станції не
переглянуто по суті в апеляційному
порядку.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року скасувати.

Справу направити для продовження
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді