Справа № 810/5904/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року 810/5904/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції про визнання
протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції, в
якому просить:

- скасувати Постанови Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції про стягнення
виконавчого збору та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій
від 09.12.2013 р. ВП № 29717518 з ОСОБА_2;

- скасувати Постанови Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження № 41961540 від
07.02.2014 р. по стягненню з ОСОБА_2 на
користь держави виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій;

- скасувати Постанови Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції про арешт майна
боржника та заборони його відчуження
від 12.02.2014 р. ВП 41961540 та ВП 41961776.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі виконавчого листа, виданого
Броварським міськрайонним судом
Київської області № 2-843 від 16.08.2011 року,
Відділом державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження № 29717518 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра»
боргу у розмірі 31 623 грн. 06.12.2013 р.
стягувач ПАТ «КБ «Надра», користуючись
своїм правом звернувся до ВДВС
Броварського міськрайонного
управління юстиції із заявою про
повернення виконавчого документа без
виконання, оскільки між стягувачем та
боржником ОСОБА_2 борг було
реструктуризовано та підписано
відповідний договір. 09.12.2013 р. виконавче
провадження № 29717518 було завершено,
виконавчий лист № 2-843 від 16.08.2011 року
повернуто стягувачу. Цього ж дня, 09.12.2013
року, перед закінченням виконавчого
провадження № 2971751, старший державний
виконавець Мельник С.С. виносить дві
постанови про стягнення виконавчого
збору у сумі 3162,30 грн. та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій на
суму 50,00 грн. Надалі по виконанню цих
постанов відповідачем відкрито
виконавче провадження № 41961540, в рамках
якого було накладено арешт на майно
позивача.

Жодних документів від відповідача
позивач не отримувала, про існування
виконавчого провадження не знала.
Вважає, що оскільки фактично
відповідачем після відкриття
виконавчого провадження будь-які дії
не проводились, а тому стягнення з неї
збору є безпідставним.

Представник позивача надала заяву про
розгляд справи у письмовому
провадженні.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про причини
неявки суд не повідомив. Про дату, час
та місце розгляду справи був завчасно
повідомлений належним чином, про що
свідчить розпис уповноваженої особи
відповідача на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення. Витребувані ухвалою
документи, суду не надав.

Відповідно до приписів частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні в разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за можливе розглядати справу в порядку
письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
виконавчого листа, виданого
Броварським міськрайонним судом
Київської області № 2-843 від 16.08.2011 року,
відділом державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження № 29717518 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра»
боргу у розмірі 31 623 грн.

В зв'язку з тим, що борг ОСОБА_2 було
реструктуризовано та підписано
відповідний договір, 06 грудня 2013 р.
стягувач ПАТ «КБ «Надра», звернувся до
відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції із заявою про
повернення виконавчого документа без
виконання.

09 грудня 2013 р. виконавче провадження №
29717518 було завершено, а виконавчий лист
№ 2-843 від 16.08.2011 року повернуто
стягувачу.

Цього ж дня, 09.12.2013 року, старшим
державним виконавцем Мельник С.С.
виноситься дві постанови про
стягнення виконавчого збору у сумі
3162,30 грн. та про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій на суму 50,00
грн.

07 лютого 2014 року на підставі
вищезазначених постанов відповідачем
відкрито виконавче провадження № 41961540
про стягнення виконавчого збору у сумі
3162,30 грн. та про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій на суму 50,00
грн. та 12 лютого 2014 року накладено арешт
на майно позивача.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд приходить
до наступного.

Преамбулою Закону України "Про
виконавче провадження" №606-XIV
передбачено, що він визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
підлягають примусовому виконанню, у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону
України №606-XIV, виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусового виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 25 Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Тобто, виходячи із вищевикладеного,
державний виконавець після прийняття
рішення по виконавчому листу повинен
був не пізніше наступного робочого дня
надіслати постанову рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Проте, як повідомив позивач, жодних
документів від виконавчої служби вона
не отримувала. Крім цього, після
ознайомлення з виконавчим
провадженням, позивач не побачила
поштових повідомлень про вручення їй
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Статтею 28 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
в разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
визначений для самостійного виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків від суми, що
підлягає стягненню. У зазначених
розмірах виконавчий збір стягується з
боржника також у разі повернення
виконавчого документа без виконання за
письмовою заявою стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України
№606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені ч.2 другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання є:
звернення стягнення на майно боржника;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), дохід, пенсію, стипендію
боржника; вилучення у боржника і
передача стягувачеві певних предметів,
зазначених у рішенні суду; інші заходи,
передбачені рішенням суду або Законом.

Для проведення виконавчих дій
державним виконавцем у необхідних
випадках залучаються поняті, а також
працівники органів внутрішніх справ,
представники органів опіки і
піклування, інших органів і установ у
порядку, встановленому законом.

Якщо необхідне примусове проникнення
до житла або іншого володіння боржника,
то це питання вирішується судом за
місцезнаходженням такого житла або
володіння за поданням державного
виконавця, про що виноситься ухвала.

Судом було встановлено, що з моменту
відкриття виконавчого провадження
відповідачем не вчинялися будь-які дії
примусового характеру, направлені на
виконання виконавчого листа № 2-843 у
розумінні поняття "заходів примусового
виконання", відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження",
тому останній не набув права на
винесення постанови про стягнення з
позивача виконавчого збору, так як
виконавчий збір стягується від
фактично стягненої суми або вартості
майна боржника.

Згідно п. 1 ч.1 статті 47 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

Із аналізу наведеної норми слідує, що
набуттю права на винесення постанови
про стягнення виконавчого збору
передує елемент примусового впливу на
боржника та отримання коштів або майна
саме завдяки примусовим заходам.

Позивач сплатив частину боргу та уклав
договір про реструктуризацію боргу,
про що неодноразово було повідомлено
відповідача представниками стягувача.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного
суду України "Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" зазначено, що витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягуються за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

В даному випадку виконавчий лист
примусово не виконувався та був
повернутий за заявою стягувача.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Жодного
доказу відповідач суду не надав.

Розглядом справи встановлено, що
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, а також ним не
доведено правомірність винесення
постанов про стягнення з боржника
виконавчого збору, на підставі
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 71, 72, 94, 159-163, 167, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати Постанови
Відділу державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції про стягнення
виконавчого збору та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій
від 09.12.2013 р. ВП № 29717518.

3. Скасувати Постанови
Відділу державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження № 41961540 від
07.02.2014 р. по стягненню з ОСОБА_2 на
користь держави виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій.

4. Скасувати Постанови Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції про арешт майна
боржника та заборони його відчуження
від 12.02.2014 р. ВП 41961540 та ВП 41961776.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 сплачений
нею судовий збір у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.