Справа № П/811/4079/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/4079/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області про скасування постанови, -
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить скасувати постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень УДВС
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області від 06.11.14 р. ВП
№45085137 про накладення штрафу в розмірі
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 06.11.14 р. старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Борисенко Л.П. винесено
постанову у виконавчому провадженні
№45085137 про накладення штрафу, згідно до
якої за повторне невиконання без
поважних причин рішення суду накладено
на боржника Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області штраф у розмірі 1360,00 грн.. Однак,
на думку позивача, державний
виконавець мав здійснити перевірку
виконання рішення суду, в тому числі, за
місцем здійснення виконавчих дій, про
що скласти відповідний акт, проте,
жодних актів про невиконання рішення
суду не складено. Також, як зазначив
позивач, в оскаржуваній постанові
державний виконавець не навів
аргументованих доводів, з посиланням
на докази щодо наявності безпідставних
причин невиконання рішення суду.
Державним виконавцем не враховано, що
кошторисом на 2014 р., який складався ГУ
Держземагентства у Кіровоградській
області на кінець 2013 року подавався до
Держземагентства України, як
розпоряднику бюджетних коштів, не
передбачено виплати коштів ОСОБА_4.
Крім цього, вказує, що на виконання
листа заступники начальника ГУ
Державної казначейської служби в
Кіровоградській області від 12.08.14 р.
№09-02-7/1211-8336 проведення платежів по
Головному управлінню Держземагентства
у Кіровоградській області
здійснюється лише за захищеними
видатками, визначеними Бюджетним
кодексом України. Отже, на думку
позивача Управління має поважні
причини для невиконання рішення суду
та вважає спірну постанову такою, що
винесена з порушенням статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження".
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
довідка-телефонограма (а.с.48).
Відповідач позовні вимоги не визнав,
подав до суду заперечення згідно якого
зазначив, що на підставі ст.ст.17, 19, 25, 75
Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
16.10.2014 р. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження із
зазначенням строку для самостійного
виконання до 22.10.2014 р.. Постанову про
відкриття виконавчого провадження від
16.10.2014 р. направлено на адресу боржника
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, яку ними отримано 17.10.2014
р., що підтверджується матеріалами
виконавчого провадження. Так як
рішення суду боржником у наданий строк
самостійно не виконано, державним
виконавцем в порядку ст.ст.75, 89 Закону
накладено на боржника штраф у розмірі
680 грн., про що винесено відповідну
постанову від 27.10.2014 р. та направлено на
адресу боржника. Також, боржника
повідомлено про повторну перевірку
державним виконавцем стану виконання
рішення суду не пізніше п'яти робочих
днів з дня накладення штрафу. Оскільки
рішення суду боржником повторно не
виконано, про причини його невиконання
не повідомлено, на боржника накладено
штраф в подвійному розмірі в сумі 1 360,00
грн., про що винесено відповідну
постанову від 06.11.2014 р. та направлено на
адресу боржника рекомендованим листом.
Водночас, у зв'язку із невиконання
рішення суду 10.11.2014 р. державним
виконавцем до Кіровоградського МВ УМВС
України в області направлено подання
про притягнення до кримінальної
відповідальності, передбаченої ст.382 КК
України. Відтак, на думку відповідача,
спірна постанова про накладення штрафу
від 06.11.2014 р. є правомірною, а позовні
вимоги задоволенню не підлягають
(а.с.24).

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, надав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі в порядку письмового
провадження (а.с.49).

У зв'язку з неявкою у судове засідання
усіх осіб, які беруть участь у справі,
згідно до ч.1 ст.41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 6 статті 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, а також
неявку у судове засідання представника
відповідача, який надав заяву про
розгляд справи без його участі,
здійснення подальшого розгляду справи
можливо у порядку письмового
провадження.

Дослідивши письмові докази в справі,
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За приписами п.1, 3 частини 3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, в тому числі: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Предметом спору у даній
адміністративній справі є постанова
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Борисенко Л.П.
від 06.11.2014 р. ВП №45085137, згідно якої за
повторне невиконання без поважних
причин рішення суду на ГУ
Держземагентства у Кіровоградській
області накладено штраф у розмірі 1360
грн. (а.с.8).

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV
(далі - Закон №606-XIV), згідно до статті 1
якого виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ч.1 ст.17 Закону №606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Водночас, згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону №606-XIV
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.25 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону №606-XIV
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Встановлено, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Кіровоградській області знаходився
виконавчий лист №1170/2а-2316/12, виданий
10.09.14 р. Кіровоградським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання ГУ Держземагентства у
Кіровоградській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу (затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі) за період з 07 липня 2009 року по
23 грудня 2010 року включно (а.с.43).

Так, на підставі ст.ст.17, 19, 20, 25, 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
державним виконавцем 16.10.2014 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №45085137 із
зазначенням строку для самостійного
виконання до 22.10.2014р.. Постанову про
відкриття виконавчого провадження від
16.10.2014 р. направлено на адресу боржника -
ГУ Держземагентства у Кіровоградській
області рекомендованим листом від
16.10.2014 р. №15218 з повідомленням про
вручення (а.с.28), яку ним отримано
20.10.2014р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.29).

Так як рішення суду боржником - ГУ
Держземагентства у Кіровоградській
області у наданий державним виконавцем
строк (до 22.10.2014 року) для самостійного
виконання не виконано, що не
заперечується позивачем, державним
виконавцем в порядку ст.ст.75, 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
винесено постанову про накладення
штрафу від 27.10.2014 р. ВП №45085137, згідно
якої на позивача (як боржника)
накладено штраф в сумі 680 грн..
Постанову від 27.10.2014 р. направлено на
адресу позивача (боржника) листом від
27.10.2014 р. №16334 простою кореспонденцією
та вручено 28.10.2014р. (а.с.30-32).

Доказів оскарження постанови про
накладення штрафу від 27.10.2014 р. ВП №45085137
суду не надано.

Оскільки рішення суду позивачем (як
боржником) повторно не виконано, про
причини його невиконання не
повідомлено, що не заперечувалось
позивачем, державним виконавцем в
порядку ст.ст.11, 75, 89 Закону України "Про
виконавче провадження" винесено
постанову про накладення штрафу від
06.11.2014 р. ВП №45085139, згідно якого на
позивача (як боржника) за повторне
невиконання ним без поважних причин
рішення суду накладено штраф в
подвійному розмірі в сумі 1360 грн..
Постанову від 06.11.2014 року направлено на
адресу позивача (боржника) листом від
06.11.2014 р. №16792 простою кореспонденцією
(а.с.33-34).

Також, у зв'язку із невиконання рішення
суду державним виконавцем 10.11.2014 р. до
Кіровоградського МВ УМВС України в
Кіровоградській області було
направлено подання від 10.11.2014 р. №17084
про притягнення до кримінальної
відповідальності, передбаченої ст. 382
КК України (а.с.37).

Так, позивач не заперечував щодо не
виконання ним рішення суду у
встановлений державним виконавцем
строк. До того ж будь-яких доказів на
підтвердження повідомлення державного
виконавця у відповідності до ст.12
Закону №606-XIV, про неможливість
виконати рішення суду у строк,
встановлений постановою, позивачем не
надано.

Натомість, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги позивач посилається на
відсутність коштів для проведення
відповідних виплат стягувачу - ОСОБА_4
за виконавчим листом №1170/2а-2316/12,
виданим 10.09.2014 р. Кіровоградським
окружним адміністративним судом, який
знаходиться на примусовому виконанні у
відповідача.

В цьому контексті суд зазначає
наступне.

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду
надають особи, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Положення вказаної норми
процесуального права кореспондуються
у своєму тісному взаємозв'язку з
положеннями ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", згідно якої суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію про
захист прав людини та основоположних
свобод та практику Суду як джерело
права.

Європейський суд з прав людини у п.74
рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив про те, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Поряд з цим, положення ст. 6 Конвенції
передбачають право на справедливий
суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" зазначив, що право на
справедливий суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені пунктом 6
Конвенції гарантії, які забезпечуються
стороні на етапі судового розгляду
справи, фактично втрачають свій сенс
(рішення у справі "Піалопулос та інші
проти Греції", п.68).

Також, у рішенні Європейського суду з
прав людини "Гордєєви і Горбик проти
України" від 17.01.2006 р. зазначено, що
державний орган не може довільно
посилатись на брак коштів для оплати
заборгованості, присудженої рішенням
суду. Таким чином, відмовою здійснити
необхідні заходи для виконання
остаточних судових рішень державні
органи України частково позбавили
положення п.1 ст.6 Конвенції її
корисного ефекту. Цього достатньо для
того, щоб Суд міг зробити висновок про
те, що було порушено пункт 1 статті 6
Конвенції.

Згідно ст.22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Практика Європейського суду з прав
людини (рішення ЄСПЛ від 07.11.2005 року
справа "Кечко проти України", від 29.06.2004
року справа "Жовнір проти України", від
29.06.2004 року "Півень проти України")
свідчать про те, що реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетного асигнування.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ч.2 ст.14 та ч.1 ст.255 КАС
України, постанови суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.11 Закону №606-XIV державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 11 Закону №606-XIV
передбачено, що державний виконавець,
зокрема, здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Вказана позиція викладена і в пункті 17
Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 5 від
21 травня 2012 року "Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
13.12.2010 року №3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби".

Згідно до п.13 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати стягнення у
вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 75 Закону
№606-XIV після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно до статті 89 Закону №606-XIV у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Отже, сукупність досліджених судом
матеріалів справи, з урахуванням
практики ЄСПЛ, вказаних вище положень
Закону України "Про виконавче
провадження" свідчить про те, що
старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Кіровоградській області, станом
06.11.2014 р., мав передбачені чинним
законодавством підстави для
накладення на позивача (як боржника у
виконавчому провадженні №45085137), за
повторне невиконання рішення суду без
поважних причин, штрафу в подвійному
розмірі в сумі 1360,00 грн..

Також, суд враховує те, що основним
призначенням стадії виконавчого
провадження є фактичне втілення
судових присуджень у певні матеріальні
блага, яких особа була протиправно
позбавлена до отримання судового
захисту. Виконання судового рішення не
може бути поставлене у залежність від
надходження (ненадходження) коштів на
розрахункові рахунки боржника.

Посилання позивача на відсутність
фінансування з Державного бюджету
України, що позбавляє можливості
виконати рішення суду в повному обсязі
суд вважає необґрунтованим, оскільки
зазначені обставини не припиняють
обов'язку виконати судове рішення.

Інші обґрунтування, що викладені в
позові, з урахуванням встановлених
обставин справи, не спростовують
правомірності дій старшого державного
виконавця щодо винесення ним спірної
постанови від 06.11.2014 року про
накладення штрафу в межах конкретного
виконавчого провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та спростовані
фактичними обставинами справи, а тому
задоволенню не підлягають.

Також, ухвалою суду про відкриття
провадження у справі від 01.12.2014 року
позивачу - ГУ Держземагентства у
Кіровоградській області відстрочено
сплату судового збору - до ухвалення
судового рішення у справі №П/811/4079/14
(а.с.1).

Згідно статті 88 КАС України суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою зменшити розмір належних
до оплати судових витрат чи звільнити
від їх оплати повністю або частково, чи
відстрочити або розстрочити сплату
судових витрат на визначений строк.
Якщо у строк, встановлений судом,
судові витрати не будуть оплачені,
позовна заява залишається без розгляду
або витрати розподіляються між
сторонами відповідно до судового
рішення у справі, якщо оплату судових
витрат розстрочено або відстрочено до
ухвалення судового рішення у справі.

Станом на 11.12.2014 р. позивачем не надано
до суду доказів сплати судового збору
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру, а тому з позивача належить
стягнути судовий збір у розмірі 1827 грн..

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області судовий збір в сумі 1827 грн. до
Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови у
повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Т.М. Кармазина