Справа № 808/4230/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року (10 год. 00 хв.)Справа №
808/4230/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Ємельяновій А.С.,

розглядаючи у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «В.В.С.»

до: Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 30.05.2014,
рішення № 0006 від 30.05.2014 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 13.05.2014 № Ф-0006,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «В.В.С.» (далі - ТОВ
«В.В.С.», позивач) до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя, відповідач), в
якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 30.05.2014, винесене відповідачем;

- визнати протиправним та скасувати
Рішення № 0006 від 30.05.2014 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
13.05.2014 № Ф-0006.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим,
що висновки, викладені в акті
позапланової перевірки з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
період з 01.01.2013 по 01.03.2014 №380/08-27-17-2-32419858
від 13.05.2014, не підтверджені первинними
регістрами бухгалтерського обліку, не
відповідають фактичним обставинам та
базуються на припущеннях податкового
органу та його хибних домислах. Отже, ці
висновки ніяк не можуть бути підставою
для нарахування позивачу будь-яких
податкових зобов'язань, пені та
штрафних санкцій.

Представник позивача у судове
засідання не з'явилась, надала через
канцелярію до суду клопотання про
підтримання позовних вимог в частині
скасування нарахованих грошових
зобов'язань по працівниках ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Справу просила розглядати без
участі представника.

У судове засідання з'явився
представник відповідача Корольов О.О.
Матеріали справи містять письмові
заперечення на позов (вх. №28923 від
28.07.2014) в яких, зокрема, зазначено, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску та вимога про сплату боргу
(недоїмки) прийняті фахівцями
контролюючого органу цілком
правомірно та відповідно до фактично
існуючих обставин, з огляду на що,
представник відповідача в задоволенні
позову просив відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною першою статті 41 КАС
України, суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням приписів частини шостої
статті 12, частини першої статті 41,
частини шостої статті 128 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

На підставі статті 20, підпункту 75.1.2
пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755 (зі змінами та доповненнями, далі -
ПК України), наказу ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя №212 від 26.03.2014
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка діяльності ТОВ
«В.В.С.» з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку з доходів фізичних осіб,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2013 по 01.03.2014, за результатами якої
складений Акт від 13.05.2014 № 380/08-27-17-2-32419858
від 13.05.2014 (далі - Акт перевірки).

Під час перевірки встановлені
порушення ТОВ «В.В.С.» вимог чинного
законодавства, а саме:

- підпункту 164.1.2, пункту 164.1 статті 164,
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168,
підпункту 171.2.«а» пункту 171.2 статті 171,
підпункту 176.2.«а» пункту 176.2 статті 176 ПК
України, а саме ТОВ «В.В.С.» не утримано
та не перераховано до бюджету податок
на доходи фізичних осіб при виплаті
доходу працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 всього в сумі 2175,55 грн.;

- підпункту 176.2.«б» пункту 176.2 статті 176
ПК України, а саме перекручення даних,
наданих в звіті 1ДФ у 2,3,4 кварталах 2013
року;

- підпункту 129.1.3 пункту 129.1, пункту 129.4
статті 129 ПК України, нарахована пеня в
сумі 2,86 грн., за несвоєчасне
перерахування податку з доходів
фізичних осіб із заробітної плати
працівників в сумі 121,98 грн. за період з
січня 2013 року по квітень 2013 року;

- пункту 1 частини 2 статті 6, частини 5
статті 8, пункту 3 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в результаті
донараховано єдиного внеску протягом
періоду з червня 2013 року по листопад 2013
року за ставками 38,28 % та 33,2 % на суму 4548,20
грн.;

- пункту 1 частини 1 статті 7, пункту 1
частини 2 статті 6, частини статті 8,
пункту 3 статті 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а саме
встановлено заниження протягом
періоду з червня 2013 року по листопад 2013
року показників сум заробітної плати
нарахованих особам, які працюють на
умовах трудового договору (контракту),
з яких утримується єдиний внесок за
ставками 3,6% та 2% в сумі 391,82 грн.

Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті перевірки,
позивачем 20.05.2014 були подані
заперечення до ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя, які рішенням про
результати розгляду скарги від 27.05.2014
№3089/10/08-27-17-2-17 залишені без задоволення,
а висновку акту перевірки - без змін.

На підставі зазначених вище висновків
акту перевірки, відповідачем винесене
податкове повідомлення-рішення №
від 30.05.2014, яким ТОВ «В.В.С.» () збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати в сумі 3773,33 грн., в т.ч. за основним
платежем 2175,55 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 1597,78
грн.

Також відповідачем прийняте рішення
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 30.05.2014, яким до ТОВ «В.В.С.»
застосовано штрафні санкції в розмірі
2470,01 грн., та виставлено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску, штрафі та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4940,02 грн.

05.06.2014 позивач, не погоджуюсь з
прийнятими ДПІ у Комунарському районі
м. Запоріжжя податковим
повідомленням-рішенням, рішенням про
застосування штрафних санкцій та
вимогою про сплату боргу (недоїмки),
подав скаргу до Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, яка
також була залишена без задоволення.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням № від
30.05.2014, Рішенням № 0006 від 30.05.2014 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, вимогою про сплату боргу
(недоїмки) від 13.05.2014 № Ф-0006, - позивач
звернувся до суду з позовом.

Оскільки позивачем підтримані позовні
вимоги в частині неправомірності
нарахування грошових зобов'язань по
працівникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд дає
оцінку рішенням про застосування
фінансових санкцій в частині
визначення відповідачем розміру
фінансових санкцій.

З'ясувавши фактичні обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

За приписами підпункту 164.1.2 пункту 164.1
статті 164 ПК України загальний місячний
оподатковуваний дохід складається із
суми оподатковуваних доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
протягом такого звітного податкового
місяця.

Підпунктами 168.1.1 та 168.1.2 п.168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
передбачено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплата (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, згідно
пункту 171.2 статті 171 ПК України є: а)
податковий агент - для оподатковуваних
доходів з джерела їх походження в
Україні.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК
України, особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані, зокрема,
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок нараховується, зокрема,
для платників, зазначених у пунктах 1
(крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
єдиний внесок для платників,
зазначених у пункті 1 (крім абзацу
сьомого) частини першої статті 4 цього
Закону, встановлюється у відсотках до
визначеної абзацом першим пункту 1
частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску (за
винятком винагороди за
цивільно-правовими договорами)
відповідно до класів професійного
ризику виробництва, до яких віднесено
платників єдиного внеску, з
урахуванням видів їх економічної
діяльності, зокрема, за 49 клас
професійного ризику виробництва
встановлений розмір єдиного внеску
38,28%.

За приписами частини 7 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 2, 6-8
частини першої статті 4 цього Закону
(крім осіб, зазначених у частині
дев'ятій цієї статті), встановлюється у
розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом
1 частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обчислення
єдиного внеску здійснюється на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами
доходів і зборів у
випадках,передбачених цим Законом,
здійснюється на підставі актів
перевірки правильності нарахування та
сплати єдиного внеску, звітності, що
подається платниками до органів
доходів і зборів, бухгалтерських та
інших документів, що підтверджують
суми виплат (доходу), на суми яких
(якого) відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
про що зазначено в статті 1 Закону
України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон
України №996-XIV).

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України №996-XIV встановлено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 Закону України
№996-XIV встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України №996-XIV передбачено, що первинні
та зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд вважає, що довідка про доходи та
накази про преміювання ОСОБА_1 не є
первинними документами та не можуть
бути підставою для бухгалтерського
обліку та, відповідно, податкового
обліку, а відповідно і не можуть
підтверджувати факт виплати та
отримання коштів.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що фактичне нарахування та
виплата преміювання за період з червня
2013 року по листопад 2013 року працівнику
ОСОБА_1 не були здійснені тому, що
накази про преміювання не відразу були
доведені до в.о. головного бухгалтера
ОСОБА_6, а саме Наказ №09/12-2013 від 09.12.2013
про преміювання ОСОБА_1 був анульований
наказом №30/12-2013 від 30.12.2013. У зв'язку з
викладеним, підстави для утримання та
нарахування ПДФО у розмірі 1328,44 грн.,
ЄСВ у розмірі 38,28% - 2158,05 грн. та ЄСВ у
розмірі 3,6% - 202,95 грн. відсутні.

Як вбачається з адміністративного
позову, згідно наказу №22-в від 19.08.2013
ОСОБА_2 були нараховані відпускні у
сумі 3065,35 грн. 20.08.2013 позивачем було
перераховано до бюджету єдиний
соціальний внесок у розмірі 38,28% в сумі
1173,03 грн., єдиний соціальний внесок,
утриманий із суми відпускних у розмірі
3,6% в сумі 110,32 грн., ПДФО в сумі 443,10 грн.
При обчисленні заробітної плати за
серпень 2013 року у відомість
нарахування заробітної плати
враховувалась сума відпускних, котрі
приходились на цей місяць, а саме 468,16
грн. та зроблені коригування на суми
раніш перерахованих податків. У
вересні 2013 року наказом №26-в від 02.09.2013
ОСОБА_2 було відкликано з відпустки.
Йому була нарахована компенсація за
невикористану відпустку у сумі 2085,46
грн. та до бюджету перераховано ЄСВ 38,28%
в сумі 798,31 грн., ЄСВ 3,6% в сумі 75,08 грн.,
ПДФО в сумі 301,56 грн.

Враховуючи викладене, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що грошове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб,
донараховане по ОСОБА_2 у розмірі 441,91
грн. за основним платежем та 220,96 грн.
штрафних (фінансових) санкцій підлягає
скасуванню, оскільки сума відпускних у
розмірі 3065,35 грн. фактично не була
виплачена ОСОБА_2, проте була виплачена
компенсація за невикористану
відпустку у сумі 2085,46 грн., ПДФО з якої
було перераховано до бюджету.

Проте, у частині донарахування єдиного
соціального внеску у сумі 515,36 грн. суд
погоджується з рішенням контролюючого
органу, оскільки зазначений внесок з
виплаченої працівнику ОСОБА_2
компенсації був перерахований до
бюджету несвоєчасно.

З наведених вище підстав суд доходить
висновку про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 30.05.2014 в частині збільшення
грошового зобов'язання за основним
платежем 1770 грн. 35 коп. та за штрафними
(фінансовими санкціями) у розмірі 885
грн. 18 коп., а відтак про необхідність
його часткового скасування.

Також суд приходить до висновку про
неправомірність Рішення № 0006 від 30.05.2014
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску в частині нарахування штрафних
санкцій по працівнику ОСОБА_1 в сумі 1534
грн. 71 коп. та відповідно про
необхідність скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2014 № Ф-0006
в частині вимоги про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску у сумі 3069 грн. 41
коп.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

За приписом частини третьої статті 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи, що позивачем при поданні
позовну сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору, відповідно до
частини 3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», решта суми судового
збору стягується з позивача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163
КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 30.05.2014 в частині збільшення
грошового зобов'язання на суму 2055 грн. 53
коп.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення № 0006 від 30.05.2014 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску в частині застосування до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «В.В.С.» штрафних
санкцій в розмірі 1534 грн. 71 коп.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
13.05.2014 № Ф-0006 в частині вимоги сплатити
суму недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3069 грн. 41 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «В.В.С.» () до Державного бюджету України (р/р
4006, МФО 813015, , банк
отримувача Головне управління
Державної казначейської служби у
Запорізькій області, код бюджетної
класифікації 22030001, призначення
платежу: судовий збір, код 35450335) суму
судового збору у розмірі 557 (п'ятсот
п'ятдесят сім) грн. 90 (дев'яносто)
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С. Лазаренко