Справа № 9101/116084/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р. справа №
2а/0470/3679/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.05.2012 р. у справі № 2а/0470/3679/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати противоправною відмову
відповідача від 02 лютого 2012 року №
4682/10/171-15 у видачі свідоцтва платника
єдиного податку та скасувати зазначене
рішення;

- зобов'язати відповідача видати
позивачу свідоцтво платника єдиного
податку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.05.2012 р. позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову - про
відмову в задоволенні позову.

Представники позивача та відповідача,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, що не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду

апеляційної скарги, що 24.01.2012 року
позивач подав до Державної податкової
інспекції у

Жовтневому районі м. Дніпропетровська
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування.

У відповідь на заяву позивача
відповідач надіслав лист від 02.02.2012
року № 4682/10/171-15 про відмову у
задоволенні заяви. Відмова мотивована
тим, що з огляду на вимоги пп. 291.5.1 п. 291.5
ст. 291 Податкового кодексу України
платниками єдиного податку не можуть
бути суб'єкти господарювання, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Судом встановлено, що відповідно до п. 10
вказаної заяви від 24.01.2012 року позивач
вказала обрані види діяльності згідно
з КВЕД ДК 009:2005, а саме: код згідно з КВЕД
- 52.48.2 - роздрібна торгівля годинниками
та ювелірними виробами: 70.20.0 - здавання
в оренду власного нерухомого майна.

Відповідно до пп. 298.3.5 п. 298.3 ст. 298
Податкового кодексу України, у заяві
про обрання або перехід на спрощену
систему оподаткування зазначаються
такі обов'язкові відомості: обрані
фізичною особою-підприємцем види
господарської діяльності згідно з КВЕД
ДК 009:2005. у разі здійснення виробництва -
також види товару (продукції), що нею
виробляються.

КВЕД ДК 009:2005 не містить такого виду
діяльності, як видобуток, виробництво,
реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення, а містить
дані види діяльності окремо.

Діяльність у сфері виробництва
ювелірних виробів та годинників,
торгівлі ювелірними виробами
відноситься до інших підкласів згідно
з КВЕД ДК 009:2005.

Тому, суд першої інстанції дійшов до
висновку про протиправність відмови
відповідача, оскільки відповідно до
вказаного класифікатора види
діяльності, які не можуть здійснювати
платники єдиного податку згідно з пп.
291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу
України окремо передбачені КВЕД ДК
009:2005, та серед них не передбачені
визначені позивачем види діяльності, а
саме: код згідно з КВЕД - 52.48.2 - роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами; 70.20.0 - здавання в оренду
власного нерухомого майна.

Колегія суддів приходить до висновку
про помилковість зазначеного висновку
суду першої інстанції, з наступних
підстав.

Відповідно до Закону України від 04.11.2011
року №4014 "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності", який набрав
чинності з 1 січня 2012 року, не можуть
бути платниками єдиного податку,
зокрема, суб'єкти господарювання, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Пунктом 2 ст. 4 Закону України від 18.11.1997
року № 637/97-ВР "Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними" (далі - Закон України № 637/97-ВР)
передбачено, що всі суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, що займаються
операціями з дорогоцінними металами,
дорогоцінним камінням органогенного
утворення та напівдорогоцінним
камінням, ювелірними виробами з них,
проводять їх облік за встановленими
формами і подають статистичну
звітність. Оперативний облік
видобутку, переробки, переміщення
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння, ювелірних
виробів з них ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності окремо за
кожним видом операції з урахуванням
технології, виду утворених відходів та
виробничих втрат. Особливості обліку
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогеннного утворення та
напівдорогоцінного каміння
визначаються Міністерством фінансів
України.

У Податковому кодексі України не
визначено поняття "дорогоцінні метали
і дорогоцінне каміння" і поняття щодо
діяльності з їх "видобутку, виробництва
та реалізації". З огляду на вимоги
статті 5 Податкового кодексу України,
застосуванню підлягають норми інших
нормативно-правових актів. Спеціальним
законом, який здійснює державне
регулювання видобутку, виробництва,
використання, зберігання дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння та
контролю за операціями з ними, є Закон
"Про державне регулювання видобутку,
виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними".

Згідно пунктів 1-2 ст. 1 Закону України №
637/97-ВР ювелірні вироби підпадають під
визначення "дорогоцінні метали" чи
"дорогоцінне каміння". Статтею 14 Закону
України № 637/97-ВР, врегульовано такий
вид діяльності як "торгівля
дорогоцінними металами і дорогоцінним
камінням та виробами з них". Відповідно
до частини 2 зазначеної статті, правила
торгівлі дорогоцінними металами (крім
банківських металів) і дорогоцінним
камінням, дорогоцінним камінням
органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді і виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом міністрів.

Поняття "вироби із дорогоцінного
металу" визначено Інструкцією про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999 року № 244. зареєстрованої в
Мін'юсті України за № 3698968 від 25.03.2004
року. Виріб із дорогоцінного металу - це
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений зі сплавів дорогоцінних
металів (золота, срібла, платини тощо),
який використовується як прикраса або
предмет побуту. Відповідно до абзацу 4
підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та
доповненнями, не можуть бути
платниками єдиного податку фізичні
особи-підприємці, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення.

Застосування спрощеної системи
оподаткування фактично є одним із
видів пільгового оподаткування
господарської діяльності. Податковим
кодексом України чітко встановлено
коло осіб, на яких розповсюджується
вказана норма.

З огляду на приписи ст. 6 та п. 2 ст. 150
Конституції України, суд вважає
неприпустимим розширене тлумачення
норми закону, яка визначає перелік
осіб, на яких розповсюджується
пільгова система оподаткування,
оскільки таким рішенням фактично буде
запроваджено нову правову норму, яка
зачіпає права та інтереси платників
податків, а дії суду у даному випадку
будуть виходити за межі наданих йому
повноважень.

Відповідно до абз. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не можуть бути
платниками єдиного податку підприємці,
які здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Як вбачається з матеріалів справи,
видом діяльності позивача є роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами.

Отже, рішення суду першої інстанції
прийнято з порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення, зокрема, є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202 Кодексу
адміністративного судочинства,
апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.05.2012 р. у справі № 2а/0470/3679/12 скасувати.
В позові відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун