Справа № 820/12387/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р. Справа № 820/12387/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представника відповідача - Борзило В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від
01.10.2014р. по справі № 820/12387/14

за позовом Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю

до Харківської митниці
Міндоходів

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

01.07.2014 року позивач - Спільне
підприємство "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю -
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2014/000001/2 від
21.01.2014 р.; скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2014/000002/2 від 21.01.2014 р.; скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2014/000003/2 від
21.01.2014 р.; скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00001
від 21.01.2014 р.; скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00002
від 21.01.2014 р.; скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00003
від 21.01.2014 р.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
01.10.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача без
задоволення.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції, призначене на 02.12.2014 року,
представники сторін не прибули, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлялись своєчасно та належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представника відповідача,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до Витягу від
08.07.2014 року з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Спільне
підприємство "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю () зареєстроване як юридична особа
22.03.2000 року; відомості про перебування
юридичної особи у процесі провадження
справи про банкрутство, санації, у
процесі припинення - відсутні;
місцезнаходження юридичної особи: 63702,
Харківська обл., м. Куп'янськ, вул.
Дзержинського, буд. 55. Видами
діяльності підприємства є: оптова
торгівля іншими продуктами харчування,
у тому числі рибою, ракоподібними та
молюсками. (а.с. 31-34)

Із матеріалів справи вбачається, що між
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія) (Продавець) та
Спільним підприємством "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю
(Покупець) укладено контракт №20/01 від
20.01.2005 р., за умовами п.1.1. якого Покупець
приймає і оплачує рибну продукцію в
асортименті в кількості 1000 т. (а.с.94-96).

21.01.2014 р. на виконання контракту №20/01
від 20.01.2005 р. та додаткових угод до
контракту, ввезено партію товару
(відповідно до рахунку № 399) ціна за 19 800
кг. (нетто) товару становить 10 296 EUR (що
дорівнює 111 642,66 грн.), що відповідно
відображено у оскаржуваному Рішенні у
графах 27. Оскільки у інвойсі
встановлено умови поставки РСА (Пярну),
"Позивач користувався послугами
перевізника за Договором №04/02 від
01.02.2013 р., навантаження товару на
транспорт перевізника здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000936), термін оплати наданих послуг
перевізника складає 20 днів з моменту
отримання Замовником документів,
вказаних в п.3.2 цього договору (п.3.3.
договору №04/02). Отже ураховуючи
вищевикладене сума складових митної
вартості товару становить 10 296 EUR +
9000грн. = 120 642,66 (грн.), що в свою чергу і
було відображено декларантом Позивача
при митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2014/000186 у митному
оформленні якої було відмовлено ( а.с.84).

Крім того, 21.01.2014р за умовами контракту
завезено ще дві партії товару. Так,
відповідно до рахунку № 401 ціна за 19 800
кг. (нетто) товару становить 10 296 EUR (що
дорівнює 111 642,66 грн.), що відповідно
відображено у оскаржуваному Рішенні у
графах 27. Оскільки у інвойсі
встановлено умови поставки РСА (Пярну),
то Позивач користувався послугами
перевізника за Договором №04/02 від
01.02.2013 р., навантаження товару на
транспорт перевізника здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000951), термін оплати наданих послуг
перевізника складає 20 днів з моменту
отримання Замовником документів,
вказаних в п.3.2 цього договору (п.3.3.
договору №04/02). Отже, сума складових
митної вартості товару становить 10 296 EUR
+ 9000грн. = 120 642,66 (грн.), що в свою чергу і
було відображено декларантом Позивача
при митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2014/000194 у митному
оформленні якої було відмовлено ( а.с.77).

Також, відповідно до рахунку № 400 ціна
за 19 800 кг. (нетто) товару становить 10 296
EUR (що дорівнює 120 642,66 грн.), що
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні у графах 27.
Оскільки у інвойсі було встановлено
умови поставки РСА (Пярну), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/02 від 01.02.2013 р.,
навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок Продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Пярну (Естонія) до
кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000940), термін оплати наданих послуг
перевізника складає 20 днів з моменту
отримання Замовником документів,
вказаних в п.3.2 цього договору (п.3.3.
договору №04/02). Отже, ураховуючи
вищевикладене сума складових митної
вартості товару становить 10 296 EUR +
9000грн. = 120 642,66 (грн.), що в свою чергу і
було відображено декларантом Позивача
при митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2014/000196 у митному
оформленні якої було відмовлено ( а.с.70).

З метою митного оформлення товару
позивачем подано до митного органу
ВМД №807010001/2014/000186, №807010001/2014/000194, №
807010001/2014/000196 з визначенням митної
вартості товарів за ціною контракту
щодо товарів, які імпортуються (за
першим методом).

Декларантом разом з вищевказаними
митними деклараціями подано до митного
органу наявні в нього документи,
перелік яких наведений у графі 44 цієї
декларації, зокрема, для встановлення
митної вартості декларантом подано до
митного органу рахунок-фактуру про
надання послуг перевезення товару;
рахунок-фактуру (інвойс);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товару;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) Специфікація;
договір (контракт) про перевезення;
копія митної декларації країни
відправлення. (а.с. 110-111)

При здійсненні митним органом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів "Кілька балтійська
морожена" з рівнем митної вартості
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, та встановлено, що заявлена
позивачем митна вартість товарів нижче
вартості згідно інформації САІС
Департаменту митної справи Міндоходів
по фактам митних оформлень іншими
митницями України.

З метою встановлення дійсної митної
вартості товару Харківською обласною
митницею проведено процедуру
консультації з декларантом, в ході якої
доведено інформацію про рівень цін на
ідентичні та подібні товари, що
оформлювалися іншими митницями по
митній системі в максимально
наближений час та запропоновано
відповідно до п.11 Порядку декларування
митної вартості товарів затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008р. №339, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.06р. №1766
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості, про що
свідчить запис на зворотній стороні
Декларацій митної вартості, а саме
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством.

Після усних консультацій Харківською
митницею Міндоходів прийняті рішення
про коригування митної вартості
товарів № 807010001/2014/000001/2, № 807010001/2014/000002/2,
807010001/2014/000003/2 якими скориговано митну
вартість деяких товарів за ВМД
№807010001/2014/000186, №807010001/2014/000194, №
807010001/2014/000196 за другорядним (резервним)
методом згідно ст. 64 Митного кодексу
України. (а.с.10-15).

Зі змісту оскаржуваних рішень
вбачається, що в обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано на
підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58 Митного
кодексу України, митний орган послався
на наступне: 1) невідповідність
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України, в зв'язку з тим, що
надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; відмова декларанта в наданні
всіх необхідних додаткових документів,
передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу
України; 2) не надана (відсутня)
інформація щодо угод на ідентичні
товари; 3) не надана декларантом
(відсутня) інформація щодо угод на
подібні товари; 4) не надана декларантом
(відсутня у розпорядженні митного
органу) інформація: щодо ідентичних чи
подібних товарів, які продаються на
митній території України у незмінному
стані; відсутні дані щодо витрат на
виплату комісійних винагород,
звичайних надбавок на прибуток та
загальних витрат у зв'язку з продажем
на митній території України; відсутні
дані щодо витрат понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування; 5) не
надана декларантом (відсутня у
розпорядженні митного органу)
інформація та документи, які мали вплив
на процес формування ціни товару: на
матеріал та витрат, понесених
виробником в зв'язку з виробництвом
товарів; витрат на завантаження,
вивантаження, страхування до місця
перетинання митного кордону України;
прибутку, що одержує експортер у
результаті поставки в Україну.
Джерелом інформації для даного рішення
по товару зазначено наявну у митного
органу цінову інформацію, яка
міститься у ЄАІС ДМСУ.

Відповідно до положень Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 № 631, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за
№ 1360/21672, у разі відмови у митному
оформленні відповідно до розділу VII
цього Порядку оформлюється картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні, випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

На підставі вказаних рішень
Харківською митницею Міндоходів
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2014/00001, №
807010001/2014/00002, №807010001/2014/00003 (а.с. 16-24).

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
позивачем надано до митного органу
нові митні декларації (ВМД
№807010001/2014/000195, ВМД № 807010001/2014/000203, ВМД№
807010001/2014//000206) за результатами митного
оформлення яких орган доходів і зборів
товар випустив у вільний обіг під
фінансові гарантії.

Не погодившись з рішеннями
відповідача та картками відмови,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2014/000001/2 від
21.01.2014 р., № 807010001/2014/000002/2 від 21.01.2014 р., №
807010001/2014/000003/2 від 21.01.2014 р. та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00001
від 21.01.2014 р., № 807010001/2014/00002 від 21.01.2014 р.,
№ 807010001/2014/00003 від 21.01.2014 р. винесені на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Правовідносини з визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування врегульовані положеннями
ст. ст.57-64 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. митна декларація -
письмова заява встановленої форми, яка
подається митному органу і містить
відомості щодо товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, необхідні для їх
митного оформлення або переоформлення.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
(МК) України від 13 березня 2012 року №4496-VI
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54
МК України за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України
передбачено, що у разі, якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Отже, законодавець запропонував таку
конструкцію регулювання митних
відносин, якою презюмується
правильність визначення митної
вартості декларантом, у випадку, якщо
не доведено інше.

Згідно з положеннями частин першої та
другої статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт), рахунок-фактура
(інвойс), банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено); інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

За правилами частини третьої цієї ж
статті у разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на
витребування додаткових документів не
є абсолютним, а виникає за наявності
хоча б однієї з таких підстав: надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

З наведеним висновком кореспондують
положення пункту 2 частини п'ятої
статті 54 Митного кодексу України, за
змістом якої Митниця має право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості лише у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи,
надані позивачем документи не містять
суперечностей та ознак підробки, а
також містять усі необхідні відомості,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

Відповідач не надав доказів того, що
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
достатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що позивачем
правомірно застосовано перший метод
(за ціною угоди) визначення митної
вартості товару, виходячи з наданих
позивачем до Харківської митниці
Міндоходів документів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність дій Харківської
митниці Міндоходів щодо застосування
другорядного (резервного) методу
визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2014/000001/2 від
21.01.2014 р.; скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2014/000002/2 від 21.01.2014 р.; скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2014/000003/2 від
21.01.2014 р.; скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00001
від 21.01.2014 р.; скасування картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00002
від 21.01.2014 р.; скасування картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2014/00003
від 21.01.2014 р.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 01.10.2014 року
не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст.
198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014р. по
справі № 820/12387/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю -
задовольнити.

Скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 807010001/2014/000001/2
від 21.01.2014 р., № 807010001/2014/000002/2 від 21.01.2014
р., № 807010001/2014/000003/2 від 21.01.2014 р.

Скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2014/00001 від 21.01.2014 р.,
№ 807010001/2014/00002 від 21.01.2014 р., № 807010001/2014/00003
від 21.01.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю витрати зі сплати
судового збору в розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.)

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст постанови виготовлений 08.12.2014 р.