Справа № К/9991/14987/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/14987/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2011 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Рівненській області, треті особи
Головне управління Пенсійного фонду
України в Рівненській області,
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про визнання протиправною та
скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати
протиправною та скасувати постанову
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Рівненській області від 9 квітня 2010
року про закінчення виконавчого
провадження по виконавчому листу №
2а-1068 від 17 березня 2010 року,
забезпечити виконання абзацу 3
резолютивної частини постанови
Рівненського міського суду від 20
березня 2009 року щодо забезпечення
перерахунку і виплати позивачу
довічного грошового утримання судді у
відставці за період 2009, 2010 роки
відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» у розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що постановою
Рівненського міського суду від 20
березня 2009 року, яка набрала законної
сили, задоволено позов ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Рівненській області,
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне. Визнано неправомірними
дії Головного управління Пенсійного
фонду України в Рівненській області та
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне щодо перерахунку та
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за лютий-грудень 2008 року. Стягнуто з
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне на користь ОСОБА_4
заборгованість з довічного
щомісячного грошового утримання судді
у відставці за лютий-грудень 2008 року в
сумі 18318 грн. 06 коп. Зобов'язано
відповідачів забезпечити виплату
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

17 березня 2010 року Рівненський міський
суд на виконання абзацу 3 резолютивної
частини вказаної постанови видав
виконавчий лист № 2а-1068 щодо
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в Рівненській
області та управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне забезпечити виплату
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

29 березня 2010 року за вказаним
виконавчим листом відкрито виконавче
провадження.

9 квітня 2010 року закінчено виконавче
провадження по виконавчому листу
№ 2а-1068 від 17 березня 2010 року у зв'язку
з тим, що управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне перерахувало на
рахунок позивача кошти в сумі 18353 грн. 62
коп.

22 вересня 2010 року Рівненським міським
судом за заявою позивача додатково
видано виконавчий лист № 2а-1068 на
виконання абзацу 2 резолютивної
частини вказаної постанови суду щодо
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне на користь
ОСОБА_4 заборгованості з довічного
щомісячного грошового утримання судді
у відставці за лютий-грудень 2008 року в
сумі 18318 грн. 06 коп. 11 жовтня 2010 року за
вказаним виконавчим листом відкрито
виконавче провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду від
16 листопада 2010 року виконавчий лист
№ 2а-1068 від 22 вересня 2010 року визнано
таким, що не підлягає виконанню в
частині виконання абзацу 2 постанови
суду про стягнення з управління
Пенсійного фонду України у м. Рівне на
користь ОСОБА_4 заборгованості з
довічного щомісячного грошового
утримання судді у відставці за
лютий-грудень 2008 року в сумі 18318 грн. 06
коп. з тих підстав, що боржник
добровільно сплатив зазначену
заборгованість у квітні 2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
безпідставності закриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2а-1068 від 17 березня 2010 року, оскільки не
відбулося фактичного повного
виконання судового рішення, на
виконання якого видано виконавчий
документ.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі, до того ж не
ґрунтуються на законі.

Згідно ст. 99 КАС України (в редакції, яка
діяла на момент звернення позивача до
суду) адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що позовну заяву може бути подано до
суду: у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів; у триденний строк з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів, у разі оскарження
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в
редакції, яка діяла на час розгляду
справи судом) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Проте, суди попередніх інстанцій
вищенаведених вимог закону не
врахували.

Як вже зазначалося раніше, з позовною
заявою про скасування постанови
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Рівненській області від 9 квітня
2010 року про закінчення виконавчого
провадження позивач звернувся в
листопаді 2011 року. У позовній заяві
просив поновити строк звернення до
суду з позовом як пропущений з поважних
причин.

Вирішуючи спір, суди на ці вимоги
позивача уваги не звернули, належним
чином не з'ясували, коли позивач
дізнався про порушення свого права, не
визначили початок перебігу строку
звернення до суду, не з'ясували
поважності причин пропуску строку. Між
тим, від з'ясування вказаних обставин
залежить підхід у застосуванні
наслідків пропущення строку звернення
до суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та
апеляційної інстанцій порушили
вищенаведені норми процесуального
права, зокрема, статей 76, 86, 99, 100, 159, 162, 181
КАС України, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для вирішення справи, а
суд касаційної інстанції в силу вимог
ст. 220 КАС України позбавлений
можливості встановлювати обставини
справи, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій не можуть
залишатися без змін та підлягають
скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС
України з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Рівненській
області задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 1 лютого 2012 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, оскарженню не
підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк