Справа № 761/24035/14-а
Суддя: Маліновська В. М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/562/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.

при секретарі
Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від
імені ОСОБА_2, до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві, треті
особи: Головне управління Пенсійного
фонду України у м.Києві, Головне
управління Служби безпеки України у
м.Києві та Київській області, про
визнання протиправними бездіяльності
та рішень посадових осіб, скасування
постанов, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та від імені малолітньої
ОСОБА_2, звернулась до Шевченківського
районного суду м.Києва з позовом до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві (далі- УДВС ГУЮ у м.Києві), треті
особи: Головне управління Пенсійного
фонду України у м. Києві, Головне
управління Служби безпеки України у м.
Києві та Київській області, про
визнання протиправними бездіяльності
УДВС ГУЮ у м.Києві, яка полягає у
нездійсненні примусового виконання
постанови Шевченківського районного
суду м.Києва від 28.12.2011р. у справі
№2-а-4972/11, визнання протиправними та
скасування постанови від 26.05.2014р. про
закінчення виконавчого провадження
№42569372 та постанови від 26.05.2014р. про
закінчення виконавчого провадження
№42594195.

Свої позовні вимоги Позивач
обґрунтовує тим, що постановою
Шевченківського районного суду м.Києва
від 28.12.2011р. у справі №2а-4972/11 задоволено
позов позивачів, визнано дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м.Києві протиправними та зобов'язано
провести починаючи з 01.06.2011р.
перерахунок пенсії позивачів з
урахуванням розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою ОСОБА_3 перед загибеллю,
враховуючи розміри всіх складових
частин його грошового забезпечення, а
також виплатити заборгованість з
урахуванням вже сплачених сум.
Постанова набрала законної сили
29.11.2013р. після відхилення Київським
апеляційним адміністративним судом
апеляційної скарги Відповідача.
Позивачами (стягувачами) 14.02.2014р.
одержано виконавчі листи та чинну
постанову суду, звернуто до
примусового виконання. Відділом
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у м. Києві було
відкрито два виконавчих провадження:
постановою від 20.03.2014р. - провадження №
42569372, а постановою від 21.03.2014р. -
провадження № 42594195. Позивачі
зазначили, що Відповідач чинне судове
рішення не виконав, а управління ДВСУ
ГУЮ у м. Києві не здійснило примусове
виконання чинної постанови суду. Так,
листами від 03.04.2014р. вих. № 8236/12 та від
08.05.2014р. вих. № 11074/12/Г-168/1 ГУ ПФУ у м.Києві
повідомило позивачів, що пенсія,
внаслідок перерахунку не підлягає
збільшенню, оскільки начеб-то загиблий
не був забезпечений премією станом на
день смерті, а тому ця премія не
включається до розрахунку, через це
пенсія продовжує виплачуватись у
попередньому розмірі. По одержанню
листа Відповідача, Позивачі звернулись
до державного виконавця Новак Г.М. з
заявою від 07.04.2014р. з клопотанням про
вжиття державним виконавцем
відповідних заходів, оскільки загиблий
премії не позбавлявся, одержував її до
останнього дня служби, через що відмова
ГУ ПФУ у м. Києві врахувати премію у
розрахунок пенсії є протиправною. У
відповідь державний виконавець своїм
листом від 29.04.2014р. вих. № 9701/0/11-14
повідомила позивачів, що вона
звернулась до ГУ ПФУ у м. Києві з
вимогою надати пояснення щодо
неврахування премії загиблого у
розрахунку пенсії, а також до ПФУ з
вимогою проведення перевірки
правильності, проведеного ГУ ПФУ у м.
Києві перерахунку пенсії. Як зазначила
державний виконавець, станом на 29.04.2014р.
відповіді від вказаних установ не
надходили і подальше примусове
виконання буде проведене у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Однак, 26.05.2014р. державним
виконавцем винесено дві постанови про
закінчення обох виконавчих проваджень,
які були обґрунтовані тим, що за
повідомленням ГУ ПФУ в м.Києві пенсію
обчислено правильно, без урахування
премії. Позивачі звернулись до
начальника УДВС ГУЮ в м.Києві з двома
скаргами на рішення, дії та
бездіяльність державного виконавця
Новак Г.М. та начальника відділу
примусового виконання рішень
Кантеміра В.І., в яких позивачі просили
скасувати постанови про закінчення
обох виконавчих проваджень. Однак,
листом начальника відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у м.Києві
Кантеміра В.І. від 19.06.2014р. вих. № 16033/0/11-14
у задоволенні скарг позивачів було
відмовлено. 05.07.2014р. позивачі скерували
дві нових скарги Голові ДВС України, в
яких просили скасувати постанови про
закінчення виконавчих проваджень.
Листом від 16.07.2014р. ДВС України
скерувала дві скарги позивачів до УДВС
ГУЮ у м. Києві, яке листом від 22.07.2014р.
повторно відмовило позивачам у
задоволенні їх скарг. Між тим, листом
від 18.07.2014р. вих.. № 16624/12/Г-168/2 ГУ ПФУ в
м.Києві повідомило позивачів, що все ж
таки врахувало премію загиблого при
обчисленні пенсії, однак лише за період
з 1 по 18 червня 2011 року, і при цьому
визначило суму своєї заборгованості
перед позивачами у розмірі 481,21 грн.
Таким чином, постанови про закінчення
виконавчих проваджень, а також відмова
керівників УДВС у задоволенні скарг
позивачів ґрунтується на попередній
позиції ГУ ПФУ у м.Києві, яка полягала в
тому, що премія загиблого начеб-то не
повинна була включатись до розрахунку,
а пізніше само ГУ ПФУ у м.Києві визнало,
що премія все ж таки підлягає включення
до розрахунку пенсії. Отже, постанови
про закінчення обох виконавчих
проваджень підлягають скасуванню, а
виконавчі провадження - відновленню,
окрім того, державний виконавець не
здійснив всіх заходів, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» для повного виконання
судового рішення.

В судове засідання позивач не з'явився,
про дату, час та місце слухання справи
повідомлений належним чином, подав
клопотання в якому просив розглянути
справу за його відсутності, позовні
вимоги підтримав повному обсязі (а.с.45).

Представник відповідача - Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явився, про дату та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, заперечень чи пояснень на адресу
суду не надіслав, про причини неявки
суд не повідомив.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, про дату та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Зміст ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
не містить жодних застережень, які б
надавали можливість за тих чи інших
умов не виконувати судове рішення, яке
набрало законної сили. Зазначена норма
Закону має імперативний характер і
довільному та розширеному тлумаченню
не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (ст. 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон).

Статтею 10 Закону визначено коло
учасників виконавчого провадження, які
мають право звернутися до
адміністративного суду з позовом, якщо
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі про
примусове виконання рішення у спосіб і
порядку, визначеному виконавчим
документом.

Згідно положення ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного у статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Судом встановлено, що Постановою про
відкриття виконавчого провадження
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. від 20.03.2014р. було
відкрито виконавче провадження №42569372
(Стягувач:ОСОБА_2 в особі її законного
представника ОСОБА_1) з виконання
виконавчого листа №2-а-4972/11, виданого
14.02.2014р. Шевченківським районним судом
м.Києва про зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України у
м.Києві у відповідності до вимог ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» здійснити перерахунок пенсії та
виплатити різницю недоотриманих
пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (кожній окремо),
починаючи з 01.06.2011 року, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед смертю
загиблого ОСОБА_3, враховуючи посадовий
оклад, оклад за військовим званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премію, з урахуванням
здійснених виплат, та запропоновано
Боржнику добровільно виконати рішення
суду у семиденний строк з моменту
винесення постанови про що надати
письмове підтвердження (а.с.5).

Водночас, Постановою про відкриття
виконавчого провадження старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. від 21.03.2014р. було
відкрито виконавче провадження №42594195
(Стягувач: ОСОБА_1) з виконання
виконавчого листа №2-а-4972/11, виданого
14.02.2014р. Шевченківським районним судом
м. Києва, та запропоновано Боржнику
добровільно виконати рішення суду у
семиденний строк з моменту винесення
постанови про що надати письмове
підтвердження (а.с.7).

Листами Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві від
03.04.2014р. № 8236/12 (а.с.17) та від 08.05.2014р. №
11074/12/г-168/1 (а.с.18) ОСОБА_1 було
повідомлено, що розмір її пенсії,
обчисленої 26.09.2011р. відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» по матеріалах пенсійної справи з
01.01.2006р. становив 4 039,08 грн., а розмір
пенсії обчисленої на виконання
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.12.2011р. № 2а-4972/11
становить 3 968,32 грн., таким чином,
оскільки після перерахунку пенсії,
проведеного на виконання рішення суду
розмір пенсії зменшується, виплата
пенсії здійснюється у раніше
встановленому розмірі.

Проте судом встановлено, що при
перерахунку пенсії згідно з постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.12.2011р. ГУ ПФУ у м. Києві
померлого ОСОБА_3 до грошового
забезпечення останнього не було
враховано суму премії, у зв'язку з чим
Позивач звернулась до державного
виконавця ДВС ГУЮ у м. Києві з заявою, в
якій просила зобов'язати боржника ГУ
ПФУ у м. Києві виконати судове рішення у
суворій відповідності до судового
рішення, тобто здійснити перерахунок
та виплату пенсії виходячи з розміру
грошового забезпечення загиблого за
останньою штатною посадою, у тому числі
з урахуванням його законної премії 55% - 1
090,98 грн., а також, при невиконанні або
неповному виконанні вказаної вимоги
здійснити заходи, передбачені п.16 ч.3 ст.
11, п. 18 ч.3 ст. 11, ч. 3 ст. 75 та ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
(а.с.9).

Листом ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від
29.04.2014р. № 9701/0/11-14 ОСОБА_1 було
повідомлено, що державним виконавцем
15.04.2014р. начальнику ГУ ПФУ в м. Києві
направлено вимогу надати пояснення
щодо виконання рішення суду з
урахуванням премії у розмірі 55%, 14.04.2014р.
державним виконавцем до ПФУ направлено
вимогу, якою зобов'язано здійснити
перевірку проведеного ГУ ПФУ в м. Києві
перерахунку пенсії. Станом на 29.04.2014р.
відповідь на вимогу державного
виконавця не надходило, повідомлено, що
подальше виконання рішення суду буде
проведено у відповідності до вимог
чинного законодавства України (а.с.10).

26 травня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві
Новак Г.М. винесено постанови про
закінчення виконавчого провадження (ВП
№ 42569372, № 42594195) по виконанню
виконавчого листа № 2-а-4972/11, виданого
14.02.2014р. Шевченківським районним судом
м. Києва, на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
(а.с.6,8). Вказані постанови про
закінчення виконавчого провадження
обґрунтовані тим, що згідно
повідомлення ГУ ПФУ в м. Києві від
30.04.2014р. № 10527/12 встановлено, що ОСОБА_2
проведено перерахунок пенсії в порядку
встановленому рішенням суду 01.06.2011р. в
сумі 3 968,32 грн., доплата відсутня, тому
оскільки після перерахунку пенсії, на
виконання рішення суду, розмір пенсії
зменшується, виплата пенсії
здійснюється у раніше встановленому
розмірі.

Разом з тим, Листом ГУ ПФУ у м. Києві від
18.07.2014р. № 16624/12/Г-168/2 повідомлено ОСОБА_1,
що на виконання постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.12.2011р. № 2а-4972/11 ГУ ПФУ в
м.Києві провело відповідний
перерахунок пенсії в порядку
встановленому судовим рішенням із
урахуванням основних та додаткових
видів грошового забезпечення, в тому
числі премії ОСОБА_3, у зв'язку з чим
доплата за період з 01 червня 2011 року по
18 червня 2011 року в сумі 481,21 грн.
включена у додаткову відомість для
проведення виплати (а.с.19).

Відповідно до статті 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
покладено на державну службу.

Згідно положення статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 цього Закону
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу, який його видав, - згідно
із статтею 48 цього Закону. Державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Згідно ч.1 ч.2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 3 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Так, діючим законодавством
встановлений перелік дій державного
виконавця в процесі виконання рішення
суду за, яким боржник зобов'язаний
вчинити певні дії.

За п.8 ч.1 ст. 49 вказаного Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, у виконавчому документі, а
саме виконавчому листі № 2-а-4972/11,
виданого 14.02.2014р. Шевченківського
районного суду м. Києва було
зобов'язано Відповідача здійснити
перерахунок та виплатити різницю
недоотриманих пенсій, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед смертю
загиблого ОСОБА_3, враховуючи посадовий
оклад, оклад за військовим званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премію.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ
ПФУ у м. Києві при перерахунку пенсії,
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед смертю загиблого ОСОБА_3,
не було враховано премію останнього в
сумі 1 090,98 грн., про що Стягувач
неодноразово письмово повідомляла
державного виконавця, зазначаючи при
цьому, що ГУ ПФУ у м. Києві мав у
розпорядженні грошовий атестат
померлого, в якому перелічені всі види
грошового забезпечення ОСОБА_3, втому
числі і премія в розмірі 55%.

Відповідач до суду своїх пояснень щодо
правомірності винесення постанов про
закінчення виконавчих проваджень від
26.05.2014р. на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» чи
заперечень не надав, копії матеріалів
виконавчого провадження не надіслав,
тому суд виходить з наявних доказів у
матеріалах справи.

При цьому у п.17 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 21.05.2012р. №5 «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року N 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» визначено: «Державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом (стаття 11 Закону
України "Про виконавче провадження").

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1,
яка діє від свого імені та в інтересах
ОСОБА_2, підлягає частковому
задоволенню шляхом скасування
постанов держаного виконавця Новак Г.М.
від 26.05.2014р. про закінчення виконавчого
провадження № 42569372, № 42594195.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, оскільки,
встановлені у судовому засіданні
обставини підтверджують те, що дії
посадових осіб Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
закінчення виконавчого провадження №
42569372, № 42594195 з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-4972/11, виданого
14.02.2014р. Шевченківським районним судом
м.Києва, є передчасними та такими, що не
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження». Доказів
зворотного державним виконавцем не
надано.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст.ст. 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст.
1,5,6,10,11,19,25,30,75,89 Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71, 104, 105, 121, 158-162 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє від свого імені та
від імені ОСОБА_2, до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві, треті
особи: Головне управління Пенсійного
фонду України у м.Києві, Головне
управління Служби безпеки України у
м.Києві та Київській області, про
визнання протиправними бездіяльності
та рішень посадових осіб, скасування
постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві (Новак Г.М.) від 26.05.2014р. про
закінчення виконавчого провадження
№42569372.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві (Новак Г.М.) від 26.05.2014р. про
закінчення виконавчого провадження №
52594195.

В іншій частині позов залишити без
задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м.Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Суддя: