Справа № 2а-2154/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 124349/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Матковської З.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 09 березня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И
В:

27.01.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку, в якому просить визнати
відмову відповідача щодо виплати
підвищення до пенсії у розмірі
передбаченому ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" -
протиправною; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок призначеної
пенсії з урахуванням положень ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" та забезпечити її виплату
за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 березня 2010
року залишено без розгляду позовні
вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії за
період з 01.01.2009 року по 27.07.2010 року.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
позивач, який вважаючи ухвалу
необґрунтованою і незаконною через
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу для продовження
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», відповідно до
якої суми пенсій, не одержану своєчасно
з вини органу, що призначає або
виплачує пенсію, виплачується за
минулий час без обмеження будь - яким
строком. Крім того, обмеження розміру
соціальних виплат суперечить вимогам
Конституції України.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта про те, що на спірні
правовідносини відповідно до ст. 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не поширюється строк
позовної давності, оскільки відповідно
до п. 16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відтак, зважаючи на те, що позовну заяву
позивачем подано із пропуском
встановленого КАС України
шестимісячного строку, клопотання про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду не доводить
належним чином поважності пропуску
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про необхідність залишення
такої позовної заяви в частині
стягнення з відповідача недоплаченої
щомісячної соціальної державної
допомоги за період з 01.01.2009 року по
27.07.2010 року без розгляду, прийнявши
законне та обґрунтоване рішення з
дотриманням норм процесуального права.
Апеляційна скарга висновків суду
першої інстанції не спростовує, відтак
задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 09 березня 2011 року у справі
№ 2а-2154/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
В.С. Затолочний