Справа № 810/3835/14
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2014 року Справа № 810/3835/14
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомфізичної особи - підприємця
ОСОБА_1доБроварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними та скасування вимог,
Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкової вимоги
від 11.06.2014 № 1894-25 в частині сплати
податкового боргу з єдиного податку у
сумі 1975,80 грн. та вимоги від 11.06.2014 №
7242-17 в частині сплати боргу (недоїмки) у
розмірі 3510,60 грн. (з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від
В обґрунтування позовних вимог
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
зазначає, що з жовтня 2011 року за нею
рахується податковий борг, який
поступово збільшувався у зв`язку з
несплатою нею єдиного податку,
починаючи з лютого 2012 року. Враховуючи,
що наявний у позивача податковий борг
протягом двох послідовних кварталів (I
та II кварталів 2012 року) не погашено,
свідоцтво позивача як платника єдиного
податку в силу вимог підпункту 3 пункту
299.15 статті 299 Податкового кодексу
України вважається анульованим з
30.06.2012. Враховуючи, що з липня 2012 року
позивач є таким, що перебуває на
загальній системі оподаткування,
висновки органу доходів і зборів
стосовно наявності у позивача
несплаченого у встановлені
законодавством строки податкового
зобов`язання з єдиного податку за
липень 2012 року - березень 2013 року у
загальному розмірі 1975,80 грн. та
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування за липень 2012
року - березень 2013 року у сумі 3510,60 грн. є
безпідставними, у зв`язку з чим
податкова вимога від 11.06.2014 № 1894-25 та
вимога про сплату боргу (недоїмки) від
11.06.2014 № 7242-17 в частині наведених вище
нарахованих сум підлягають скасуванню.
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що видане позивачу свідоцтво
про реєстрацію платником єдиного
податку анульовано за рішенням
податкового органу, що прийняте на
підставі акту камеральної перевірки
від 29.03.2013 № 21, у зв`язку з чим до дати
такого анулювання позивач як платник
єдиного податку зобов`язаний
сплачувати у строки та в порядку, що
визначені Податковим кодексом України
та Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464-VI, єдиний податок та єдиний
внесок. Оскаржувані вимога про сплату
боргу (недоїмки) та податкова вимога
виставлені органом доходів і зборів
внаслідок наявності у позивача
заборгованості з єдиного внеску та
податкового боргу зі сплати, зокрема,
єдиного податку, нарахованого до дати
анулювання наведеного вище свідоцтва,
та пені за порушення граничних строків
сплати цього податку, у зв`язку з чим
позовні вимоги задоволенню не
У судове засідання, призначене на
26.09.2014, позивач та представник
відповідача не з`явились, були
своєчасно та належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи. Матеріали
справи містять заяви представників
сторін про розгляд справи за їх
відсутності, що відповідно до приписів
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
здійснення розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
З матеріалів адміністративної
справи вбачається, що ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1)
зареєстрована в якості фізичної особи -
підприємця 21.01.1999.
Позивачем як платником єдиного
податку відповідно до Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" було
прийнято рішення про перехід з 1 січня
2012 року на спрощену систему
оподаткування відповідно до норм
Податкового кодексу України, про що
подано до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби відповідну заяву від
23.01.2012 із визначеною групою платників
єдиного податку - другою.
У червні 2014 року позивачем
отримано вимогу від 11.06.2014 № 7242-17 про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у сумі 5766,45 грн.
та податкову вимогу від 11.06.2014 № 1894-25 на
загальну суму 3140,57 грн.
За даними матеріалів справи,
недоїмка у розмірі 5766,45 грн. утворилась
внаслідок несплати позивачем єдиного
внеску за січень 2012 року - березень 2013
року, який для страхувальників, що
перебувають на спрощеній системі
оподаткування, нараховується у розмірі
34,7 % суми, що визначається такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску та не менше за розмір
мінімального страхового внеску (з 1
січня 2012 року - 372,33 грн. на місяць; з 1
квітня 2012 року - 379,62 грн. на
місяць; з 1 липня 2012 року - 382,39 грн. на
місяць; з 1 жовтня 2012 року - 387,95 грн. на
місяць; з грудня 2012 року - 393,50 грн. на
місяць; з 1 січня 2013 року -
398,01 грн. на місяць).
У свою чергу, податковий борг
позивача станом на 10.06.2014 утворився
внаслідок несплати грошового
зобов`язання за платежами:
- єдиний податок у загальному розмірі
2630,57 грн., з них: 2618,40 грн. - узгоджене
податкове зобов`язання; 12,17 - пеня,
нарахована після закінчення
встановлених строків погашення
узгодженого податкового зобов'язання;
- штрафні (фінансові) санкції у розмірі
Позивач зазначає, що ним не
оспорюється наявність у нього на
момент виставлення податкової вимоги
від 11.06.2014 № 1894-25 податкового боргу у
сумі 510,00 грн., який утворився внаслідок
несплати штрафних (фінансових) санкцій,
застосованих податковим органом за
податковим повідомленням - рішенням
позивачем вимог пункту 85.2 статті 85
Податкового кодексу України.
Сума грошового зобов`язання, що
визначена у податковому повідомленні -
адміністративному та/або судовому
порядку позивачем не оскаржувалась, а
отже податковий борг за позивачем
рахується з жовтня 2011 року.
У подальшому, податковий борг
позивача збільшувався у зв`язку з
несплатою ним узгодженого податкового
зобов`язання з єдиного податку. Так,
станом на 21.02.2012 за позивачем
рахувалась заборгованість зі сплати
єдиного податку у сумі 214,02 грн. за
основним платежем; станом на 21.03.2012 -
428,80 грн. за основним платежем; станом на
21.04.2012 - 643,40 грн. за основним
платежем; станом на 21.05.2012 - 858,00 грн. за
основним платежем; станом на 21.06.2012 -
1072,60 грн. за основним платежем; станом
на 31.06.2012 з урахуванням часткової
сплати 26.06.2012 заборгованості у сумі
430,00 грн. - 654,77 грн. (642,60 грн. -
основний платіж; 12,17 грн. - пеня).
Таким чином, вимогу від 11.06.2014 №
1894-25 в частині сплати податкового боргу
у сумі 1164,77 грн. (з них: 510,00 грн. - штрафні
санкції; 654,77 грн. - узгоджене грошове
зобов`язання з єдиного податку; 12,17 грн.
- пеня) позивач вважає цілком
Водночас, позивач спростовує наявність
у нього податкового боргу за платежем
"єдиний податок" за липень 2012
року - березень 2013 року у сумі 1975,80 грн.,
у зв`язку з чим просить суд скасувати
податкову вимогу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
11.06.2014 № 1894-25 у цій частині. Позивач,
посилаючись на положення пункту 299.15
статті 299 Податкового кодексу України,
зазначає, що несплата ним протягом двох
послідовних кварталів (тобто, I
та II кварталів 2012 року) податкового
боргу є безумовною підставою для
анулювання його свідоцтва про
реєстрацію платником єдиного податку,
що здійснюється в останній день
календарного місяця, в якому
закінчився граничний строк погашення
податкового боргу (30.06.2012).
Таким чином, з 01.07.2012 позивач вважається
таким, що перебуває на загальній
системі оподаткування, у зв`язку з чим у
нього відсутній обов`язок зі сплати
Крім того, позивач вважає, що з 01.07.2012
він повинен сплачувати єдиний внесок
на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування, виходячи з бази
нарахування, встановленої для фізичних
осіб, що перебувають на загальній
системі оподаткування, тобто у розмірі
34,7 % суми доходу (прибутку), отриманого
від діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та
суми доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичної особи -
підприємця, які беруть участь у
провадженні ним підприємницької
діяльності, та не менше за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
Враховуючи, що з липня 2012 року по
березень 2013 року у позивача був
відсутній дохід (прибуток), що підлягав
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, підстави для нарахування йому
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
цей період у розмірі 3510,60 грн. також
Представник органу доходів і зборів, з
метою спростування тверджень позивача
про відсутність у нього обов`язку
сплачувати єдиний податок та єдиний
внесок за липень 2012 року -
березень 2013 року, у своїх запереченнях
проти позову зазначив, що порушення
позивачем умов перебування на
спрощеній системі оподаткування було
виявлено за результатами камеральної
перевірки, оформленої актом № 21 від
29.03.2013, у зв`язку з чим свідоцтво
платника єдиного податку було
анульовано за результатами цієї
перевірки на підставі прийнятого
контролюючим органом рішення. До дати
прийняття цього рішення позивач
вважається таким, що перебуває на
спрощеній системі оподаткування, у
зв`язку з чим його обов`язок зі сплати
за липень 2012 року - березень 2013 року
єдиного податку у сумі 1975,80 грн. та
єдиного внеску у сумі 3510,60 грн. є
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
визначені Податковим кодексом України.
Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України, яка
набрала чинності з 01.01.2012 (крім
підпункту 1 підпункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 291 та пункту 293.2 статті 293
відповідно до пункту 1 розділу II Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності" від 04.11.2011
№ 4014-VI).
Пунктом 291.2 статті 291 глави 1 розділу XIV
Податкового кодексу України
передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності - це
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
Відповідно до пункту 291.3 статті 291 глави
1 розділу XIV Податкового кодексу
України, юридична особа чи фізична
особа - підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
При цьому, підпунктами "а" та "г" пункту 5
розділу II "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності" від
04.11.2011 № 4014-VI визначено, що суб'єкти
господарювання, які були платниками
єдиного податку відповідно до Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" або фіксованого
податку відповідно до розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян", а
також юридичні і фізичні особи -
підприємці, які були платниками інших
податків і зборів, встановлених
Податковим кодексом України, та
прийняли рішення з 01.01.2012 перейти на
спрощену систему оподаткування
відповідно до норм цього Закону і
відповідають вимогам статті 291
Податкового кодексу України, подають
відповідну заяву не пізніше 25.01.2012.
Видані свідоцтва про сплату єдиного
податку і патенти про сплату
фіксованого податку на 2011 рік
відповідно до Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" та розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" є
дійсними до отримання свідоцтва
платника єдиного податку,
передбаченого цим Законом, але не
пізніше ніж до 1 червня 2012 року.
Згідно з приписами пункту 293.1 статті 293
глави 1 розділу XIV Податкового кодексу
України, ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).
Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати (пункт 293.2
статті 293 глави 1 розділу XIV Податкового
Відповідно до положень пункту 294.1
статті 294 Податкового кодексу України
(у редакції Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності" від
04.11.2011 № 4014-VI), податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
другої групи є календарний квартал.
Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
перегляду ставок деяких податків і
зборів" від 20.11.2012 № 5503-VI, який набрав
чинності з 01.01.2013, пункт 294.1 статті 294
Податкового кодексу України викладено
в новій редакції, відповідно до якої
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку другої групи
Пунктом 295.1 статті 295 Податкового
кодексу України визначено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
Відповідно до пункту 297.1 статті 297
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з таких
податків і зборів: 1) податку на
прибуток підприємств; 2) податку на
доходи фізичних осіб у частині доходів
(об'єкта оподаткування), що отримані в
результаті господарської діяльності
фізичної особи та оподатковані згідно
з цією главою; 3) податку на додану
вартість з операцій з постачання
товарів, робіт та послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, крім податку на
додану вартість, що сплачується
фізичними особами та юридичними
особами, які обрали ставку єдиного
податку, визначену підпунктом 1 пункту
293.3 статті 293 цього Кодексу; 4)
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності; 5) збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності; 6) збору на
розвиток виноградарства, садівництва і
Нарахування, сплата та подання
звітності з податків і зборів інших,
ніж зазначені у пункті 297.1 цієї статті,
здійснюються платниками єдиного
податку в порядку та розмірах,
встановлених цим Кодексом (пункт 297.2
статті 297 Податкового кодексу України).
Відмова від спрощеної системи
оподаткування здійснюється в порядку,
визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3
пункту 298.2 статті 298 Податкового
Цими положеннями (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що платники
єдиного податку можуть самостійно
відмовитися від спрощеної системи
оподаткування у зв'язку з переходом на
сплату інших податків і зборів,
визначених цим Кодексом (за умови
відсутності непогашених податкових
зобов'язань чи податкового боргу з
єдиного податку та/або інших податків і
зборів, які платники єдиного податку
сплачують відповідно до цієї глави), з
першого числа місяця, наступного за
податковим (звітним) кварталом, у якому
подано заяву щодо відмови від
спрощеної системи оподаткування у
зв'язку з переходом на сплату інших
Платники єдиного податку зобов'язані
перейти на сплату інших податків і
зборів, визначених цим Кодексом, у разі
сплати до закінчення граничного строку
погашення податкового боргу, що виник у
платника єдиного податку протягом двох
послідовних кварталів, - з першого
числа місяця, наступного за податковим
(звітним) періодом, у якому погашено
такий податковий борг.
При цьому, підпунктом 3 пункту 299.15
статті 299 Податкового кодексу України
встановлено, що у випадку несплати
протягом двох послідовних кварталів у
порядку, встановленому цим Кодексом,
податкового боргу, що виник у платника
єдиного податку, свідоцтво платника
податку анулюється за рішенням органу
державної податкової служби в останній
день календарного місяця, в якому
закінчився граничний строк погашення
Під сплатою (погашенням) податкового
боргу розуміється зменшення
абсолютного значення суми такого
боргу, підтверджене відповідним
документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України).
Податковим боргом в силу приписів
підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
вважається сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.
У свою чергу, грошове зобов'язання
платника податків - це сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України).
У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження (пункт 57.3 статті 57
Податкового кодексу України.
З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що у разі, якщо у поточному
кварталі у платника податку, який
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, виникає податковий
борг (несплачене у встановлений
законом строк узгоджене грошове
зобов`язання (податкове зобов`язання з
єдиного податку, інших податків і
зборів та/або штрафна санкція), він має
можливість сплатити цей податковий
борг протягом наступних двох
послідовних кварталів, а у разі
несплати - свідоцтво платника єдиного
податку анулюється в останній день
календарного місяця, в якому
закінчився граничний строк погашення
Таким чином, перехід на сплату інших
податків і зборів здійснюється з
першого числа місяця, наступного за
місяцем, в якому закінчився граничний
строк погашення податкового боргу,
незалежно від дати прийняття органом
доходів і зборів рішення про
анулювання свідоцтва платника податку.
Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
На момент прийняття судом рішення у
даній справі доводи позивача стосовно
наявності у нього станом на жовтень 2011
року податкового боргу у сумі 510,00 грн.,
який протягом наступних двох
послідовних кварталів (I та II кварталів
2012 року) не погашений, а навпаки
збільшився у зв`язку з несплатою
узгодженого податкового зобов`язання з
єдиного податку у сумі 642,60 грн. та пені
у сумі 12,17 грн., представником
відповідача не спростовано.
За наведених обставин, враховуючи
положення статті 299 Податкового
кодексу України, доводи позивача
стосовно відсутності у нього з липня 2012
року зобов`язань зі сплати єдиного
податку внаслідок переходу з 01.07.2012 на
загальну систему оподаткування суд
вважає цілком обґрунтованими, у зв`язку
з чим позовна вимога позивача про
визнання протиправною та скасування
податкової вимоги від 11.06.2014 № 1894-25 в
частині сплати податкового боргу з
єдиного податку за липень 2012 року -
березень 2013 року на суму 1975,80 грн.
підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 11.06.2014 № 7242-17 в частині
сплати боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування за липень 2012
року - березень 2013 року у розмірі
3510,60 грн., суд враховує наступне.
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон України №
Згідно зі статтею 2 Закону України №
2464-VI, виключно цим Законом
визначаються: принципи збору та
ведення обліку єдиного внеску;
платники єдиного внеску; порядок
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску; розмір єдиного внеску
та пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; порядок здійснення
державного нагляду за збором та
веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до статті 4 Закону України №
2464-VI, платниками єдиного внеску є
страхувальники, зазначені у пункті 1
частини першої цієї статті, та
застраховані особи, зазначені у
пунктах 2-14 частини першої цієї статті.
Зокрема, в силу приписів пункту 4
частини першої статті 4 зазначеного
Закону, до платників єдиного внеску
належать фізичні особи - підприємці, у
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
Єдиний внесок для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, встановлюється у
розмірі 34,7 відсотка визначеної
пунктами 2 та 3 частини першої статті 7
цього Закону бази нарахування єдиного
внеску (частина одинадцята статті 8
Закону України № 2464-VI).
Згідно з приписами пункту 2 частини
першої статті 7 Закону України № 2464-VI,
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону
(крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) єдиний внесок
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
Для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом, та не менше
за розмір мінімального страхового
внеску (пункт 3 частини першої статті 7
Закону України № 2464-VI).
З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що для фізичних
осіб - підприємців, які перебувають
на спрощеній системі оподаткування,
базою нарахування єдиного внеску є
самостійно визначена платниками сума,
що не може бути більшою максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску та меншою за розмір
мінімального страхового внеску.
У свою чергу, для фізичних осіб -
підприємців, які перебувають на
загальній системі оподаткування,
єдиний внесок нараховується на суми
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та не
може бути меншим за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток), тобто для таких осіб
база нарахування єдиного внеску
ставиться в залежність від отриманого
доходу (прибутку) в певному
календарному місяці.
Розмір доходу (прибутку) фізичної особи
- підприємця, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб,
визначається ним самостійно у
податковій декларації про майновий
У разі, якщо платник податків не подає в
установлені строки податкову
декларацію, контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством (підпункт 54.3.1
пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу
На момент прийняття судом рішення у
даній справі представником
відповідача не надано суду жодних
належних та допустимих доказів
отримання позивачем від його
господарської діяльності доходу
(прибутку), який у зв`язку з переходом з
01.07.2012 на загальну систему
оподаткування підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб та є
базою нарахування єдиного внеску за
липень 2012 року - березень 2013 року.
Доводи відповідача стосовно отримання
ним відомостей про наявну у позивача
недоїмку з єдиного внеску від
територіального органу Пенсійного
фонду України судом в якості доказу
правомірності винесення оскаржуваної
вимоги не приймаються, оскільки
відповідач як суб`єкт владних
повноважень, на якого згідно з Законом
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
від 04.07.2013 № 406-VII покладено функції з
адміністрування єдиного внеску,
зобов`язаний при прийнятті рішення
діяти обґрунтовано, тобто з
урахуванням норм законодавства та усіх
обставин, що мають значення для
прийняття цього рішення.
За наведених обставин, вимога
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 11.06.2014 № 7242-17 в частині
сплати боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за липень 2012
року - березень 2013 року у розмірі 3510,60
грн. є протиправною та підлягає
Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
З огляду на викладене, витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору у сумі 182 грн. 70 коп., підлягають
відшкодуванню позивачу з Державного
Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1.Адміністративний позов задовольнити.
2.Податкову вимогу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
11.06.2014 № 1894-25 в частині сплати
податкового боргу з єдиного податку у
сумі 1975 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят
п`ять) грн. 80 коп., -
визнати протиправною та скасувати.
3.Вимогу Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 11.06.2014 № 7242-17 в
частині сплати боргу (недоїмки) за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
3510,60 грн., - визнати
протиправною та скасувати.
4.Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою
судового збору у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.