Справа № 826/10879/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2014 року №
826/10879/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі колегії суддів:
головуючого судді Добрянської Я.І.,
суддів: Бояринцевої М.А., Літвінової
А.В., розглянув відповідно до вимог ч. 6
ст. 128 КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Куля Транс Груп» до
відповідача-1 Управління
Укртрансінспекції у м. Києві
відповідача-2Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспортітретя особаКабінет
Міністрів УкраїниПроскасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р. та зобов'язання
вчинення певних дій стосовно
розроблення пропозиції щодо внесення
змін до нормативно-правового акту (п. 32
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Куля Транс Груп»
звернувся в Окружний адміністративний
суд міста Києва з позовом до
відповідачів: Управління
Укртрансінспекції у м. Києві та
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті, про
скасування постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р. та зобов'язання
вчинення певних дій щодо ініціювання
внесення змін до нормативно-правового
акту (п. 32 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р.
№ 1567).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.07.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/10879/14, що буде розглядатися по суті
колегією суддів, та призначено справу
до попереднього судового розгляду на
14.08.2014 р.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14.08.2014 р. було залучено
до розгляду адміністративної справи №
826/10879/14 в якості третьої особи Кабінет
Міністрів України.

У попередньому судовому засіданні
16.09.2014 р. представник позивача заявлені
у позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд їх
задовольнити з підстав, визначених у
позовній заяві.

Натомість представники відповідача-1,
відповідача-2 та третьої особи в
попередньому судовому засіданні 16.09.2014
року проти задоволення позовних вимог
позивача заперечили повністю, та
просили суд у позові відмовити з
підстав, наведених у письмових
запереченнях, що долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, та заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що спір не може бути
врегульовано в порядку, визначеному ч. 3
ст. 111 КАС України.

Зважаючи на таке, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.09.2014 р. було закінчено підготовче
провадження у справі № 826/10879/14 та
призначено справу до судового розгляду
колегією суддів.

Так, у судове засідання 02.12.2014 р. позивач
не прибув та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

З приводу заявленого позову позивачем
22.09.2014 р. було подано до канцелярії суду
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої ТОВ «Куля Транс
Груп» просить суд:

- Управлінню Укртрансінспекції у м.
Києві скасувати постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
за № 046698 від 26.062014 р. про накладення
штрафу у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян на ТОВ
«Куля Транс Груп»;

- зобов'язати керівництво Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті розробити
пропозиції щодо внесення змін до п. 32
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567
стосовно визначення терміну на
оскарження постанови, пов'язаного з
датою її отримання, а також приведення
переліку поважності причин
несвоєчасного подання скарги у
відповідність до вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
які в установленому порядку подати
Міністрові інфраструктури.

В обґрунтування адміністративного
позову (уточнених позовних вимог) ТОВ
«Куля Транс Груп» посилається на
положення Закону України «Про
автомобільний транспорт» та інші
підзаконні нормативно-правові акти,
відповідно до яких обладнання
транспортних засобів контрольними
приладами (тахографами) є обов'язковим
лише для здійснення міжнародних
перевезень пасажирів та/або вантажів.

Відповідачами, у свою чергу, до
матеріалів справи були подані письмові
заперечення на позовну заяву, в яких
останні зазначають про
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог позивача, а також
правомірність оскаржуваної постанови
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р.

Третьою особою до матеріалів справи
також були надані письмові пояснення з
приводу даного спору, в яких Кабінет
Міністрів України наголошує на
відсутності правових підстав для
задоволення позову.

В судовому засіданні 02.12.2014 р.
представники відповідачів проти
задоволення позовних вимог позивача
також заперечили повністю, та просили
суд відмовити у позові з підстав,
наведених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи в судове
засідання 02.12.2014 р., також як і позивач,
не прибув, хоча останній належним чином
був повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, докази чого наявні
в матеріалах справи.

Зважаючи на неприбуття позивача та
третьої особи по справі в судове
засідання 02.12.2014 року, що були
повідомлені належним чином про
слухання справи, суд, на підставі вимог
ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, ухвалив
розглядати дану адміністративну
справу № 826/10879/14 в порядку письмового
провадження, проти чого також не
заперечили представники відповідачів.

Про перехід до розгляду справи №
826/10879/14 в порядку письмового
провадження представника позивача
було повідомлено належним чином, про що
останній особисто розписався на
журналі судового засідання від 02.12.2014 р.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/10879/14 в порядку письмового
провадження, позивачем до канцелярії
суду 02.12.2014 р. були також подані
додаткові письмові пояснення до
адміністративного позову.

Станом на 12.12.2014 р. інших документів з
приводу даного спору по справі №
826/10879/14 від сторін до канцелярії суду не
надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін в
судовому засіданні (в минулих
попередніх судових засіданнях),
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, на адресу місця реєстрації
позивача ТОВ «Куля Транс Груп» (м. Київ,
вул. Микитенко, 95, кв. 4/3) 03 липня 2014 року
надійшов рекомендований лист від
відповідача 1 Управління
Укртрансінспекції у м. Києві з
постановою № 046698 від 26.06.2014 р. про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
до ТОВ «Куля Транс Груп».

Зазначену постанову № 046698 від 26.06.2014 р.
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
було винесено відповідачем-1 на
підставі акта № 038203 від 21.05.2014 р. про
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, складеного працівниками
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області 21.05.2014 року на
автомобіль IVECO, реєстраційний номер
АА2129СР, з посиланням на вимоги наказів
Мінтрансзв'язку України від 07.06.2010 р. №
340 та від 24.06.2010 р. № 385, за відсутність
«протоколу про перевірку та адаптацію
тахографа».

Зважаючи на викладене, та відповідно до
пунктів 32-35 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р.
№ 1567, позивачем 07.07.2014 р. було подано
скаргу на таке рішення (постанову)
керівника Управління
Укртрансінспекції у м. Києві до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті, на яке позивач
25.07.2014 р. отримав відповідь Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті, якою відмовлено
в розгляді скарги, посилаючись на
пропуск терміну оскарження.

Враховуючи зазначене, з метою захисту
своїх порушених, на думку позивача,
прав та інтересів, останній звернувся
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовною заявою до Управління
Укртрансінспекції у м. Києві та
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті щодо
скасування постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р. та зобов'язання
вчинити певні дії щодо ініціювання
внесення змін до нормативно-правового
акту (п. 32 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р.
№ 1567) стосовно визначення терміну на
оскарження постанови, пов'язаного з
датою її отримання, а також приведення
переліку поважності причин
несвоєчасного подання скарги у
відповідність до вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
які в установленому порядку подати
Міністрові інфраструктури.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, а також вивчивши норми
відповідного законодавства з приводу
даного спору, суд дійшов до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача,
зважаючи зокрема на наступне.

Основними нормативними актами, що
регулюють порядок здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт є : Закон України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р.
№ 2344-ІІІ (далі - Закон) та Порядок
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567
(далі - Порядок).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
автомобільний транспорт», цей Закон
регулює відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень.

Згідно положень ч. 12 ст. 6 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.

Відповідно до ч. 14 ст. 6 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом закріплено
Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567.

Відповідно пункту 2 Порядку, державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби вітчизняних та іноземних
суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України.

Відповідно пункту 15 Порядку, під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно зокрема
наявність визначених статтями 39 і 48
Закону документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Отже, статтею 48 Закону визначені
документи, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення.

Так, автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

- для водія: посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до п. 6.1 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів (далі -
Положення), затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 07.06.2010 р. № 340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106,
автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті (далі - Інструкція),
затвердженої наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 24.06.2010
р. № 385, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.10.2010 р. за № 946/18241,
водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію
тахографа та управління режимами його
роботи відповідно до інструкції
виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і
заповнює тахокарти та забезпечує їх
належне читання;

- використовує тахокарти (у разі
використання аналогового тахографу)
або у разі використання цифрового
тахографу - особисту картку водія
кожного дня, протягом якого керував
транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку
та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР (994 016), або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження
аналогового тахографа своєчасно
записує від руки дані щодо режиму
роботи та відпочинку на зворотному
боці тахокарти, де нанесена сітка з
відповідними графічними позначками,
інформує про це відповідну посадову
особу перевізника, з яким водій
перебуває у трудових відносинах (для
найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження
цифрового тахографа або картки до
нього, своєчасно записує від руки дані
щодо режиму роботи та відпочинку на
зворотному боці аркуша, призначеного
для роздруківки даних, що
використовують у даному тахографі, та
забезпечує належне зберігання таких
записів».

Враховуючи зазначені норми чинного
законодавства та наявні у справі
докази, судом щодо прийняття
відповідачем-1 оскаржуваного рішення
(постанови) згідно акту проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт від 21.05.2014 р. № 038203,
встановлено наступне.

21.05.2014 року державними інспекторами
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області було проведено
перевірку транспортного засобу марки
IVECO, номерний знак АА2129СР, що належить
згідно договору оренди від 16.01.2012 р.
позивачу ТОВ «Куля Транс Груп».

Під час проведення перевірки було
виявлено порушення позивачем
автотранспортного законодавства, а
саме: у водія на момент перевірки був
відсутній протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу, зважаючи на що було складено
відповідний акт проведення перевірки
№ 038203 від 21.05.2014 р.

Відповідно до наявних матеріалів
справи, що також жодними допустимими
доказами по справі не було спростовано
позивачем, ні під час проведення
перевірки, ні під час розгляду справи
по даному акту, позивач не мав та не
надав належних доказів про проведення
повірки, перевірки та адаптації
тахографа, установленого в
транспортному засобі марки IVECO,
номерний знак АА2129СР.

Також, позивачем не було надано ні під
час перевірки, ні під час розгляду
справи контрольної книжки водія,
ведення якої передбачено пунктом 6.3
Положення для водіїв, що керують
транспортними засобами, які не
обладнані тахографами.

Враховуючи викладене, Управлінням було
прийнято рішення застосувати до ТОВ
«Куля Транс Груп» норми абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», а саме: «надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян», та зважаючи на що, винесено
оскаржувану постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р.

В даному випадку, суд не може
погодитися із позицією позивача (якою
він обґрунтовує свої позовні вимоги)
стосовно того, що відповідно до Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та інших підзаконних
нормативно-правових актів, обладнання
транспортних засобів контрольними
приладами (тахографами) є обов'язковим
лише для здійснення міжнародних
перевезень пасажирів та/або вантажів.

З приводу зазначеного, як було
наголошено судом вище, статтею 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
визначені документи, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення
(документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія: посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством), проте як відповідно до
п. 6.1 Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07.06.2010 р. № 340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106,
автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

Враховуючи наведене, норми
відповідного законодавства та наявні
матеріали справи, суд вважає, що
відповідачем-1 Управлінням
Укртрансінспекції у м. Києві було
правомірно винесено стосовно позивача
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 046698 від 26.06.2014 р. на підставі акта №
038203 від 21.05.2014 р. про проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, складеного працівниками
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області 21.05.2014 року на
автомобіль IVECO, реєстраційний номер
АА2129СР, з посиланням на вимоги наказів
Мінтрансзв'язку України від 07.06.2010 р. №
340 та від 24.06.2010 р. № 385, за відсутність
«протоколу про перевірку та адаптацію
тахографа».

Щодо позовної вимоги позивача стосовно
зобов'язання керівництва Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті розробити
пропозиції щодо внесення змін
(ініціювати внесення змін) до п. 32
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567
стосовно визначення терміну на
оскарження постанови, пов'язаного з
датою її отримання, а також приведення
переліку поважності причин
несвоєчасного подання скарги у
відповідність до вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(які в установленому порядку подати
Міністрові інфраструктури), то з даного
приводу суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Процедура підготовки проектів актів
Кабінету Міністрів, їх погодження,
проведення експертизи та внесення на
розгляд Уряду визначена Законом
України «Про Кабінет Міністрів
України» та Регламентом Кабінету
Міністрів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №
950.

Положеннями статті 50 Закону України
«Про Кабінет Міністрів України»
встановлено, що право ініціативи у
прийнятті актів Кабінету Міністрів
України мають члени Кабінету Міністрів
України, центральні органи виконавчої
влади, державні колегіальні органи,
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації (частина перша).

Проекти актів Кабінету Міністрів
України готуються міністерствами,
іншими центральними органами
виконавчої влади, державними
колегіальними органами, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями (частина друга).

Проекти актів Кабінету Міністрів
України вносяться на розгляд Кабінету
Міністрів України міністерствами,
центральними органами виконавчої
влади (крім тих, діяльність яких
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
відповідного члена Кабінету Міністрів
України), державними колегіальними
органами, місцевими державними
адміністраціями (частина третя).

Аналогічне за своїм змістом положення
також міститься у пункті 1 §48
Регламенту Кабінету Міністрів України,
згідно з яким проекти актів Кабінету
Міністрів вносяться на розгляд
Кабінету Міністрів головними
розробниками - міністерствами, іншими
центральними органами виконавчої
влади (крім тих органів, діяльність
яких спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів через відповідних
міністрів), Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими
держадміністраціями.

Проекти актів, підготовлені
центральними органами виконавчої
влади, діяльність яких спрямовується
та координується Кабінетом Міністрів
через відповідного міністра, вносяться
на розгляд Кабінету Міністрів
відповідним міністром.

Відповідно до Положення про
Укртрансінспекцію, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2014 р. № 299, Укртрансінспекція є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра інфраструктури
і який реалізує державну політику з
питань безпеки на автомобільному
транспорті загального користування,
міському електричному, залізничному
транспорті.

Відтак, повноваженнями вносити проекти
актів Кабінету Міністрів України щодо
реалізації державної політики, в тому
числі з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, міському електричному,
залізничному транспорті, наділений
Міністр інфраструктури України.

Натомість позивачем заявлена вимога
про зобов'язання саме
Укртрансінспекції (Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті) ініціювати
внесення змін (розробити пропозиції
щодо внесення змін) до пункту 32 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, що не
передбачено наведеними вище
положеннями чинного законодавства, та
не відноситься до компетенції
Укртрансінспекції.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачі та третя
особа, як суб'єкти владних повноважень,
надали суду обґрунтовані пояснення та
допустимі докази на їх підтвердження,
щодо необґрунтованості та
безпідставності заявлених позивачем
позовних вимог.

Натомість позивач, не надав суду
обґрунтованих пояснень та допустимих
доказів на їх підтвердження, щодо
заявлених (уточнених) позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
М.А. Бояринцева

А.В. Літвінова

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 12.12.2014 р.