Справа № 872/14709/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 2а-9897/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року

у справі № 2а-9897/10/0470

за позовом дочірнього підприємства
обласного комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго»

до Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення та протиправними
дій, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року дочірнє підприємство
обласного комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго»
звернулося у Дніпропетровський
окружний адміністративний суд з
позовом до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними щодо
проведення невиїзної документальної
перевірки та нечинним податкового
повідомлення-рішення від 21 березня 2008
року № /0, яким застосовано
штрафну санкцію за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за 2005 рік у сумі 5503,00
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
протиправними дії відповідача та
податкове повідомлення-рішення від 21
березня 2008 року № /0 в частині
визначення штрафної санкції за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у розмірі 5003,18 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Верхньодніпровська
об'єднана державна податкова інспекція
Дніпропетровської області Державної
податкової служби подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову в
частині задоволених вимог та ухвалити
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

У письмових запереченнях дочірнє
підприємство
«Верхньодніпровськтеплоенерго»
комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради»
просить залишити апеляційну скаргу
відповідача без задоволення, а
постанову без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Верхньодніпровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області проведено
невиїзну документальну перевірку
своєчасності сплати податку на додану
вартість до бюджету дочірнім
підприємством обласного комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго» за
період з 23 грудня 2005 року по 30 січня 2008
року, за результатами якої складено акт
від 21 березня 2008 року № 156/150.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в редакції
станом на момент виникнення
правовідносин), підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (чинного на момент
виникнення правовідносин), а саме
несвоєчасно сплачено податок на додану
вартість.

На підставі акту перевірки від 21
березня 2008 року Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
винесено податкове
повідомлення-рішення від 21 березня 2008
року № /0, яким у зв'язку із
несвоєчасною сплатою податку на додану
вартість на підставі підпункту 17.1.7
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
нараховане податкове зобов'язання у
сумі 5503,18 грн.

При цьому, суми, сплачені позивачем за
платіжними дорученнями від 21 січня 2008
року № 47, від 23 січня 2008 року № 57 та від
29 січня 2008 року № 76, зараховані
Верхньодніпровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області в рахунок
погашення податкового боргу зі сплати
податку на додану вартість, шляхом
зміни призначення платежу в платіжних
дорученнях на загальну суму 17000,00 грн.
зі сплати поточних податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за грудень 2008 року.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що платіжними
дорученнями від 21 січня 2008 року № 47, від
23 січня 2008 року № 57 та від 29 січня 2008
року № 76, дочірнім підприємством
обласного комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго»
сплачено податок на додану вартість
згідно декларації за грудень 2007 року на
загальну суму - 17000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що твердження
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області щодо
посилань на норми статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинний на момент виникнення
правовідносин) та Інструкції про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платників до державного бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України під час
зарахування сплачених позивачем сум в
рахунок погашення попереднього
податкового боргу з податку на додану
вартість є безпідставними.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції
станом на момент виникнення
правовідносин), кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому, згідно з пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України, на час
виникнення спірних правовідносин,
належало виключно платнику.

Отже, податковий орган не був наділений
правом чи обов'язком змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків, а тому, сплачені
позивачем суми з податку на додану
вартість згідно декларації за грудень
2007 року, підтверджені платіжними
дорученнями від 21 січня 2008 року № 47, від
23 січня 2008 року № 57 та від 29 січня 2008
року № 76 слід вважати сплаченими у день
реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань,
визначених платником податків, у
зв'язку з чим дії Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
щодо самостійного зарахування
останнім сплачених дочірнім
підприємством обласного комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго» сум
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за грудень 2007 року у
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість за 2005 рік,
який не вказано в призначенні платежу
позивачем є протиправними.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з актом спрямування готівки у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків від 25 січня 2008 року
відповідачем вилучено готівку
позивача у загальній сумі 1025,00 грн., з
яких 1000,00 грн. - сума погашення
податкового боргу платника, а 25,00 грн. -
комісійний збір, що підтверджується
відповідною копією квитанції.

Під час вилучення готівки з каси
дочірнього підприємства обласного
комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго»
відповідач керувався вимогами статті 10
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинний на момент виникнення
правовідносин) та Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 1998 року
№ 940, якою було затверджено Порядок
вилучення готівки у платника податків,
який має податкову заборгованість.

Згідно з вимогами вказаних нормативних
актів, податковий орган наділений
правом примусового позбавлення
юридичної особи, у разі відсутності
коштів на її основному поточному
рахунку можливості користуватися
(розпоряджатися) наявною готівкою та
вносити вилучену готівку на основний
поточний рахунок суб'єкта
підприємницької діяльності в установі
банку або перераховувати на цей
рахунок через підприємство зв'язку.

Відповідно до вимог підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (чинний
на момент виникнення правовідносин),
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах, зокрема, при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо задоволення позовної
вимоги про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 21 березня 2008
року № /0 в частині визначення
штрафної санкції за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у розмірі 5003,18 грн., у
зв'язку з тим, що позивачем сплачено
кошти у розмірі 17000,00 грн., що
підтверджено платіжними дорученнями,
та встановлено неправомірність
зарахування зазначеної суми
відповідачем в рахунок погашення
заборгованості інших податкових
періодів.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо часткового задоволення
позовних вимог дочірнього
підприємства обласного комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго» -
«Верхньодніпровськтеплоенерго».

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим