Справа № 759/16964/14-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Борденюк
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою відповідача - управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Святошинського районного
суду м. Києва з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва у якому просив:

- визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва щодо
відмови в проведенні перерахунку та
виплаті з 01 січня 2014 року щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва здійснити перерахунок
нарахованого розміру довічного
грошового утримання з 01 січня 2014 року і
виплатити заборгованість у сумі 135516,65
грн;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва виплачувати щомісячне довічне
грошове утримання в сумі, що дорівнює 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді і з відповідним
стажем роботи судді без обмеження
граничного розміру.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково:

- визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_3 в проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання;

- зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва провести ОСОБА_3 перерахунок та
виплату щомісячного грошового
утримання з 04 вересня з розрахунку 90%
від розміру суддівської винагороди
працюючого судді Апеляційного суду м.
Києва без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, з урахуванням фактично
виплачених сум;

- у решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем - управлінням
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва - подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні адміністративного
позову відмовити. Відповідач мотивує
свої вимоги тим, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом в.о. голови Київського міського
суду №20 від 08 лютого 1994 року - позивач
був звільнений з посади судді
Київського міського суду, у зв'язку з
виходом у відставку у відповідності з
постановою Верховної Ради України №3743
- ХІІ від 17 грудня 1993 року (а.с. 8). Позивач
перебуває на обліку у відповідача та
отримує довічне грошове утримання
суддів у відставці, відповідно до
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (а.с. 9,10).

04 вересня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання, у
зв'язку зі збільшенням з 01 грудня 2013
року посадового окладу та надбавки за
вислугу років працюючого судді
Апеляційного суду міста Києва.

Листом від 09 вересня 2014 року управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
відмовило позивачу із посиланням на те,
що такий перерахунок можливий лише
відносно суддів Конституційного Суду
України.

Вважаючи відповідь про відмову та
доводи відповідача незаконними та
необґрунтованими, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

На час звільнення позивача з посади
судді Київського міського суду, діяла
стаття 43 Закону України «Про статус
суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року. У
відповідності до абз.1 ч.4 ст. 43
вказаного закону, судді у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або, звільнене від
сплати податку, щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачу виплачується щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді, що складає
6305,62 грн.

Відповідно до ст.129 чинного Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» №2453 від 07 липня 2010 року, з 01
грудня 2013 року розмір суддівської
винагороди працюючого судді
Апеляційного суду м. Києва збільшився.

Частиною 5 ст.138 вказаного вище закону,
для суддів апеляційних судів було
введено обмеження максимального
розміру щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, який не мав перевищувати 10
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 4 ст. 138 для суддів
Конституційного Суду України було
встановлено виключення із загального
правила - збережено право на
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання в разі зміни грошового
утримання діючих суддів
Конституційного суду України.

Колегія суддів звертає увагу, що
рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03 червня 2013 року було
визнано такими, що не відповідають
Конституції України
(неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року N 3668-VI;

- статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року N 3668-VI в частині поширення
її дії на Закон України «Про судоустрій
і статус суддів» від 7 липня 2010 року N
2453-VI;

- абзац другий пункту 2 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року N 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року N 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Керуючись частиною другою статті 70
Закону України «Про Конституційний Суд
України», відповідно до якої у разі
необхідності Конституційний Суд
України може визначити у своєму
рішенні, висновку порядок і строки їх
виконання, а також покласти на
відповідні державні органи обов'язки
щодо забезпечення виконання рішення,
додержання висновку, Конституційний
Суд України вказав такий порядок
виконання вказаного рішення:

- підлягають застосуванню частини
перша, друга статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» як
такі, що не суперечать Конституції
України;

- частина третя статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
редакції Закону «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», яка
суперечить Конституції України, не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до змін,
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме: «Щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до змін,
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме: «Пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів" зі
змінами, внесеними Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України»;

- дія статті 2 Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» не поширюється на Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів»;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції
України, з питань, передбачених цією
статтею, Конституційний Суд України
ухвалює рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що доводи апелянта прямо
суперечать вищезазначеному рішенню
Конституційного Суду України.

Апеляційний суд погоджується з
доводами суду першої інстанції про те,
що вимоги ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» не
встановлюють заборони перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям апеляційних судів у
відставці.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що, виходячи з
вищевикладених положень
законодавства, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 14 лютого 2013 року по справі
№2а-0525/239/2012.

Разом з тим, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволені
вимог позивача в частині визначення
конкретних сум, так як в матеріалах
справи відсутні відповідні розрахунки.
А також, визначення конкретних сум для
виплати є виключною компетенцією
відповідача.

Підсумовуючи зазначене вище,
дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що відмова відповідача у проведенні
перерахунку щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці -
протиправна, а тому адміністративний
позов ОСОБА_3 - є частково обґрунтованим
та підлягає задоволенню частково.

Приписами ст. 159 КАС України
встановлено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яке ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.