Справа № 2а/0470/12464/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/800/9022/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представників позивача -
Передерія А. О., Крупського С. В.,

представника відповідача - Трофименко
М. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів та зборів на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" до Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів та зборів
про визнання протиправними і
скасування карток відмови, рішень про
визначення митної вартості товарів та
зобов'язання повернути надмірно
сплачену суму,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Євраз
Суха Балка" звернулось з позовом до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів та зборів про
визнання протиправними і скасування
карток відмови, рішень про визначення
митної вартості товарів та
зобов'язання повернути надмірно
сплачену суму.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
лютого 2012 року в задоволенні позов
відмовлено.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року скасовано рішення
суду першої інстанції та прийнято нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог:

визнано протиправними і скасовано
картки відмови в прийняття митної
декларації, митному оформлені чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України: №
110010000/1/00605 від 09 вересня 2011 року, №
110010000/1/00621 від 15 вересня
2011 року, № 110010000/1/00628 від 19 вересня 2011
року, № 110010000/1/00638 від 21 вересня 2011 року,
№ 110010000/1/00649 від 25 вересня 2011 року,
№ 110010000/1/00655 від 29
вересня 2011 року, № 110010000/1/00667 від 30
вересня 2011 року, № 110010000/1/00672 від 03
жовтня 2011 року, № 110010000/1/00674 від 04 жовтня
2011 року, № 110010000/1/00687 від 10 жовтня 2011
року;

визнано протиправними і скасовані
рішення про визначення митної вартості
товару: № 110010000/2011/600251/1 від 08 вересня 2011
року, № 110010000/2011/600262/1 від 15
вересня 2011 року, № 110010000/2011/600267/1 від 19
вересня 2011 року, №
110010000/2011/600269/1 від 21 вересня 2011 року, №
110010000/2011/600273/1 від 25 вересня
2011 року, № 110010000/2011/600275/1 від 27 вересня 2011
року, №
110010000/2011/600283/1 від 30 вересня 2011 року, №
110010000/2011/600287/1 від 03 жовтня 2011
року, № 110010000/2011/600289/1 від 03 жовтня 2011
року, №
110010000/2011/600297/1 від 10 жовтня 2011 року;

в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на скаргу позивач
просив залишити її без задоволення, а
рішення суду апеляційного інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права в
межах ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 16 червня 2008 року
між позивачем та німецькою компанією
"Сarbo Chemicals Group GmbH" укладений контракт №
83/08 купівлі-продажу вугілля.

Митна вартість товару задекларована
позивачем із застосуванням першого
методу визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну (за
ціною договору), в розмірі 187 Євро за
тонну.

При митному оформлені товару
декларантом надано митному органу ВМД:

№ 110010000/2011/00533 від 08 вересня 2011 року, №
110010000/2011/005516 від 15 вересня 2011
року, № 110010000/2011/005588 від 19 вересня 2011
року, №
110010000/2011/005658 від 21 вересня 2011 року, №
110010000/2011/005722 від 25
вересня 2011 року, № 110010000/2011/005801 від 27
вересня 2011 року,
№ 110010000/2011/005890 від 30 вересня 2011 року, №
110010000/2011/005892 від 30
вересня 2011 року, № 110010000/2011/005916 від 30
вересня 2011 року,
№ 110010000/2011/005956 від 03 жовтня 2011 року, №
110010000/2011/005965 від 03 жовтня
2011 року, № 110010000/2011/005988 від 04 жовтня 2011
року, №
110010000/2011/006103 від 10 жовтня 2011 року, №
110010000/2011/006149 від 11 жовтня
2011 року.

Окрім того, декларантом надано:
контракт, рішення про визначення коду
товару, облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності,
залізничні накладні, транзитні
накладні, інвойси, договір про надання
брокерських послуг, довідки
декларування валютних цінностей,
сертифікати походження та якості.

Органом митної служби від позивача
витребувано додаткові документи, а
саме: договір з третіми особами,
каталоги, специфікації, прейскуранти
фірми виробника товару, калькуляція
фірми виробника товару, копії ВМД
країни виробника, висновок про якісні
та вартісні характеристики товару,
договір перевезення, рахунки фактури
виконавця договору,
транспортно-експедиційних послуг.

У зв'язку з неподанням всіх
витребуваних документів, що
підтверджують визначену митну
вартість, митницею винесені картки
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів.

Не погоджуючись з рішеннями митниці
щодо коригування митної вартості
товару та прийнятих карток відмови,
позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції частково не
погодився з рішенням суду першої
інстанції, тому позов задовольни
частково, відмовивши в частині
стягнення надмірно сплачених сум.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу. Митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу. Відомості про митну
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України. Митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до статей 264, 265 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно із ст. 267 Митного кодексу України
метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
використовується в разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів
або їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними
між собою особами або хоч і є
пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
За наявності достатніх підстав
вважати, що зазначені відносини
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен повідомити про це
декларантові та надати йому можливість
для відповіді та доказу відсутності
впливу взаємозв'язку продавця і
покупця на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. На вимогу декларанта
таке повідомлення здійснюється у
письмовій формі.

З досліджених документів судами
встановлено, що позивачем разом з
деклараціями митної вартості для
підтвердження митної вартості товарів
і відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженою
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, надано до
митного органу повний пакет
обов'язкових документів, необхідних
для прийняття рішення про митне
оформлення товару.

Пунктом 11 вказаного Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Між тим, зміст вказаних положень вимог
чинного законодавства дає підстави для
висновку, що позивач не зобов'язаний
надавати повний перелік документів
відповідно до пункту 11 Порядку. При
цьому витребовування таких документів
може мати місце тільки у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих відомостей.

Утім, митний орган не навів у
оскаржуваних рішеннях мотивованих
доводів щодо того, що подані позивачем
документи не дають підстав застосувати
перший метод.

Відповідачем не зазначено доводів на
підтвердження встановлення митним
органом будь-яких невідповідностей.
При цьому митниця не мотивувала, які
обставини повинен декларант
підтвердити витребуваними
документами.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що обмеження у застосуванні
першого методу визначення ціни товару
щодо позивача відсутні, оскільки вони
ґрунтуються лише на припущеннях, які не
підтверджені належними доказами.

Оскільки під час вирішення спору суд
апеляційної інстанції правильно
застосував норми матеріального права,
то скаргу митного органу слід залишити
без задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів та зборів
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: