Справа № 2а-8923/10/1070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/53225/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко
Л.В.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ізюмський
оптико-механічний завод»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2011

у справі № 2а-8923/10/1070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ізюмський
оптико-механічний завод»

до Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 позов
задоволено частково. Визнано
протиправним і скасовано рішення
Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області від 20.10.2010 № 4553/10/28-008 щодо
невизнання декларації з податку на
додану вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю. Зобов'язано
Іванківську міжрайонну державну
податкову інспекцію Київської області
відобразити показники декларації з
податку на додану вартість за вересень
2010 року в особовому рахунку платника
податку. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Іванківської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області від 28.10.2010
№ /0. Закрито провадження у справі
в частині позовних вимог щодо визнання
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю. У задоволенні
решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2011
скасовано судове рішення суду першої
інстанції, в задоволенні позову
відмовлено.

ТОВ «Ізюмський оптико-механічний
завод» подало касаційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.
Посилається на порушення судом норм
матеріального права: ст.ст. 19, 68
Конституції України, п.п. 4.1.2, п.п. 4.1.4 п.
4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 ІІІ,
ст.ст. 70, 71, ч. 2 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Також наголошує на
неправомірності застосування судом
апеляційної інстанції Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, оскільки такі
рекомендації не зареєстровані
Міністерством юстиції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

ТОВ «Ізюмський оптико-механічний
завод» засобами поштового зв'язку
направило до податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за вересень 2010 року,
яку відповідачем отримано 19.10.2010.

Підставою для застосування до позивача
за податковим повідомленням-рішенням
від 28.10.2010 № /0 відповідно до п.п.
17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181 ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ)
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170
грн. слугували висновки перевірки,
викладені в акті від 28.10.2010 № 1474/15/33011077,
про порушення вимог абз. «а» п. 4.1.4 п. 4.1
ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, п.п. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 167/97-ВР, що
полягали у неподанні декларації з
податку на додану вартість за вересень
2010 року, граничний термін подання якої
сплинув 20.10.2010.

В обґрунтування своєї позиції
контролюючий орган посилається на лист
від 20.10.2010 № 4553/10/28-008, в якому зазначено
про невизнання поданої податкової
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю у зв'язку з
незазначенням обов'язкових реквізитів:
код ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ та дата подання
звіту.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції в частині вирішення питання
про визнання протиправним і скасування
рішення Іванківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Київської області від 20.10.2010 № 4553/10/28-008
щодо невизнання декларації з податку
на додану вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю, зобов'язання
відобразити показники вказаної
декларації в особовому рахунку
платника податку, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.10.2010 № /0, виходив з того, що
направлена відповідачу податкова
декларація заповнена таким чином, що
дозволяє ідентифікувати позивача як
платника податку на додану вартість, а
тому підстави для відмови в
задоволенні вищезазначених позовних
вимог відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині вирішення вимог про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо невизнання декларації з податку
на додану вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю, суд першої
інстанції виходив з того, що належним
способом захисту у даному випадку є
оскарження рішення податкового органу.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог про
зобов'язання податкового органу
визнати декларацію з податку на додану
вартість за вересень 2010 року
податковою звітністю, суд першої
інстанції виходив з того, що вирішення
вказаного питання належить до
виключної компетенції податкового
органу.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову повністю, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що в
податковій декларації з податку на
додану вартість за вересень 2010 року
відсутні обов'язкові реквізити, що є
підставою для невизнання податковим
органом декларації податковою
звітністю.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками суду апеляційної
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Абзац 5 п.п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону
визначає вичерпний перелік обставин,
за яких контролюючий орган має право не
визнавати надану платником податків
звітність у якості податкової. Такою
підставою є заповнення податкової
декларації всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, зокрема, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Відповідно до Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 N 166, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.2005 за N
702/10982, затверджено форму податкової
декларації з податку на додану
вартість, яка містить обов'язкові
реквізити, зокрема: найменування
платника податків, код платника
податків згідно з ЄДРПОУ, податкова
адреса платника податків, назва ОДПС,
до якого подається звітність, дата
подання звітності та інші.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, у поданій позивачем
податковій декларації за вересень 2010
року відсутні такі обов'язкові
реквізити: назва ОДПС, до якого
подається звітність, та дата подання
звіту, тобто декларація заповнена
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність у відповідача
передбачених в абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 ст.
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» підстав для невизнання
оспорюваної податкової декларації
податковою звітністю.

Застосування судом апеляційної
інстанції при вирішенні справи
Методичних рекомендацій щодо
централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 31.12.2008 № 827, які не
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України, не вплинуло на правильність
вирішення справи.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ізюмський
оптико-механічний завод» залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.08.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Т.М. Шипуліна