Справа № 872/18016/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 рокусправа № 804/13402/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В.
(доповідач)

судді Ясенова Т.І.
Головко О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
м.Дніпропетровську апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.11.2013 у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції про
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд»
10.10.2013 звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції, в
якому просить визнати протиправним і
скасувати податкове
повідомлення-рішення №2 від 01.10.2013
про податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 1' 054,830гр50коп та
податкове повідомлення-рішення №
від 01.10.2013 про податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 612'
862гр50коп (т1ас2).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.11.2013 в задоволенні позову відмовлено
(т2ас200).

В апеляційній скарзі ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» просить
постанову суду скасувати та позовні
вимоги задовольнити. Вказують, що суд
безпідставно погодився з висновками
податкової інспекції про нікчемність
правочинів у взаємовідносинах з ПП ВБГ
«Аютана» та ПП «Екватор ТЦ» (т3ас1).

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно акту №148/22-02/13418853 від 20.09.2013
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
ВО «Укрспецзалізшляхбуд», проведеної
Дніпропетровською ОДПІ, у
взаємовідносинах позивача з ПП ВБГ
«Аютана» в червні-жовтні, грудні 2010
року, січні-лютому 2011 року та з ПП
«Екватор ТЦ» в липні-серпні,
жовтні-грудні 2011 року не підтверджена
реальність здійснення господарських
операцій. З переліченими юридичними
особами укладались нікчемні правочини,
які не підтверджуються первинним
документами (т1ас15).

Дніпропетровською ОДПІ 01.10.2013 прийнято
податкове повідомлення-рішення
№2, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток
основний платіж 1' 019' 175гр, штрафні
санкції 35' 655гр50коп, а всього 1'
054,830гр50коп та податкове
повідомлення-рішення №, яким
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість основний
платіж 509' 659гр, штрафні санкції 103'
203гр50коп, а всього 612'862гр50коп (т1ас39,40).

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті
188 Податкового Кодексу України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До бази оподаткування
враховується вартість товарів/послуг,
які постачаються за будь-які кошти (за
виключенням суми компенсації на
покриття різниці між фактичними
витратами та регульованими цінами
(тарифами) у вигляді виробничої дотації
з бюджету та/або суми відшкодування
орендодавцю - бюджетній установі
витрат на утримання наданого в оренду
нерухомого майна та комунальних послуг
і енергоносіїв), та вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платникові податку
безпосередньо отримувачем
товарів/послуг або будь-якою третьою
особою як компенсація вартості
товарів/послуг, поставлених таким
платником податку.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового Кодексу України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового Кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14
Податкового Кодексу України,
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового Кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового Кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів,
основним видом діяльності ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» є ремонт
локомотивів, вагонів, контейнерів;
ремонт і технічне обслуговування
залізничного рухомого складу,
будівництво, торгівля (т1ас42-62).

За перевіряємий період між ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» та ПП ВБГ
«Аютана» укладались договори на
виконання субпідрядних ремонтних
робіт залізничних стрілок,
залізничного полотна, будівництво
транспортних споруд.

Згідно актів прийомки виконаних робіт,
підсумкових відомостей ресурсів, актів
списання матеріальних цінностей,
податкових накладних, за переліченими
договорами виконані роботи на суму 1' 279'
657гр40коп.

Згідно платіжних доручень, за виконані
роботи позивач повністю розрахувався,
в тому числі сплатив податок на додану
вартість (т1ас203-т2ас160).

За перевіряємий період між ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» та ПП «Екватор
ТЦ» укладались договори на виконання
субпідрядних будівельно-монтажних
робіт та договори на постачання
товарно-матеріальних цінностей.

Згідно актів прийомки виконаних
будівельних робіт, підсумкових
відомостей ресурсів, актів списання
матеріальних цінностей, специфікацій,
складських накладних, рахунків,
видаткових накладних, податкових
накладних, подорожніх листів,
товарно-транспортних накладних, актів
списання паливно-мастильних
матеріалів, за переліченими договорами
поставлена продукція та виконані
роботи на суму 1' 925' 901гр77коп.

Згідно платіжних доручень, за придбану
продукцію та виконані роботи позивач
повністю розрахувався, в тому числі
сплатив податок на додану вартість
(т1ас70-202).

Відповідно до пункту 139.1.9 статті 139
Податкового Кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового Кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкові накладні по всім
операціям, на які посилається
податкова інспекція, оформлені
відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність», пункту 201.1 статті 201
Податкового Кодексу України. Вирішуючи
справу по суті, суд першої інстанції не
звернув увагу що за поставлені
товарно-матеріальні цінності та
виконані роботи позивач повністю
розрахувався, в тому числі сплатив ПДВ
у ціні продукції. Матеріальні цінності,
які надійшли до ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд», належним чином
оприбутковані. Товари для
ремонтно-будівельних потреб та
ремонтні і будівельні роботи
проводились за договорами поставки та
субпідрядними договорами в межах
господарської діяльності позивача.

Стосовно доводів податкової
інспекції про нікчемність договорів,
відповідно до статті 204 ЦК України,
правочин є правомочним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011, податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину, як це
передбачено частиною 3 статті 228 ЦК
України. Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин, в судовому рішенні про
визнання правочину недійсним.

Відповідно до пункту 201.4
Податкового Кодексу України, податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 201.10
Податкового Кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідальність за не внесення до
бюджету податку на додану вартість
повинні нести постачальники продукції
(виконавці робіт), а не позивач, який
сплатив ПДВ у ціні придбаної продукції
(виконаних робіт). В акті перевірки
податкова інспекція не заперечувала що
податок на додану вартість
перерахований контрагентами до
бюджету.

Окружний суд не дав належної
оцінки тому, що реальність поставок
позивачу продукції та виконання
ремонтних і будівельних робіт
підтверджена платіжними документами
про перерахунок коштів, податковими і
видатковими накладними, актами
виконаних робіт, актами списання
матеріальних цінностей,
товарно-транспортними накладними,
обліковими документи про рух
матеріальних цінностей. Відповідно до
положень статті 200 Податкового Кодексу
України, ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд»
отримало право на одержання бюджетного
відшкодування та правомірно зазначило
про це в деклараціях з податку на
додану вартість.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового Кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України,
реєстрація осіб як платників податку
здійснюється податковими органами та
діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесенні до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

ПП ВБГ «Аютана» та ПП «Екватор ТЦ»
перебувають в Єдиному державному
реєстрі, мають свідоцтва платників
податків.

Європейський Суд з прав людини в
пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі
«Інтерсплав проти України» зазначив:
коли державні органи володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною кампанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду щодо загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстежування і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Суб'єктом владних повноважень не
доказано наявність порушень,
безпосередньо допущених ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» при придбанні
продукції, виконанні робіт. Позивач не
має відношення до діяльності інших
суб'єктів, ніяк не може впливати на
оформлення ними документів, не
наділений повноваженнями перевіряти
посадових осіб контрагентів та не може
нести відповідальність за їх дії.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями
202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд»
задовольнити.

Скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013 та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд»
задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
прийняті Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією:

- податкове повідомлення-рішення
№2 від 01.10.2013 про податкове
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд» з
податку на прибуток в сумі 1' 054,830гр50коп;

- податкове повідомлення-рішення
№ від 01.10.2013 про податкове
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Укрспецзалізшляхбуд» з
податку на додану вартість в сумі 612'
862гр50коп.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко