Справа № 328/3890/14-а
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2014 року
м.
Токмак

Суддя Токмацького районного суду
Запорізької області Петренко Л.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
в приміщенні Токмацького районного
суду Запорізької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Токмацької міської
ради про визнання неправомірною
відмови у виплаті недоотриманої суми
допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління соціального захисту
населення Токмацької міської ради, в
якому просить визнати неправомірною
відмову Управління соціального
захисту населення Токмацької міської
ради у виплаті позивачу недоотриманої
ним суми щорічної допомоги на
оздоровлення, стягнути з Управління
соціального захисту населення
Токмацької міської ради на користь
позивача недоотриману ним щорічну
допомогу на оздоровлення за 2014 рік у
сумі 6098,10 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом II групи захворювання, яке
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення.

Цією ж статтею зазначеного Закону
визначений розмір щорічної допомоги на
оздоровлення. Для інвалідів І та II
групи він становить п'ять мінімальних
розмірів заробітної плати.

Фактично позивач отримав щорічну
допомогу на оздоровлення в лютому 2014
року в сумі 81,50 грн.

Між тим, розмір мінімальної заробітної
плати, встановлений законодавством на
час отримання позивачем допомоги на
оздоровлення, становив з 01 січня 2014
року - 1218 гривень на місяць, з 01 жовтня
2014 року - 1223 грн. на місяць стаття 8
закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік.»

З огляду на викладене: розмір щорічної
допомоги на оздоровлення, яку позивач
повинен був отримати у 2014 році повинен
був становити 6090 грн. (5x1218). Фактично;
позивач отримав за 2014 рік щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 81,50
гривень (68% від загальної суми). Розмір
недоотриманої ним суми щорічної
допомоги на оздоровлення в 2014 р. склав
6098,10 гривень.

У зв'язку з цим у жовтні 2014 року позивач
звернувся до відповідача із заявою, в
якій просив виплатити недоотриману
суму щорічної допомоги на оздоровлення
згідно із статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідач відмовив у виплаті позивачу
вказаної доплати, посилаючись на те, що
хоча статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
щорічної допомоги на оздоровлення і
визначений у співвідношенні до
мінімального розміру заробітної плати,
однак, на підставі статті 62 цього
Закону, роз'яснення порядку
застосування закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання місцевими
органами влади. Фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього закону
здійснюється за рахунок державного
бюджету (стаття 63 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені розміри цієї
допомоги, які фактично застосовуються
при призначенні та виплаті такої
допомоги.

Вважає відмову відповідача у виплаті
позивачу недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення неправомірною.

21.11.2014 року представник відповідача
надав суду заперечення наступного
змісту. Відповідач не згоден з
позовними вимогами ОСОБА_1 і вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню з
таких підстав. Управління соціального
захисту населення Токмацької міської
ради діє на підставі Положення про
управління соціального захисту
населення Токмацької міської ради,
затвердженого рішенням Токмацької
міської ради від 18 липня 2013 року № 8.
Положенням визначено, що управління є
органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 95 Конституції
України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до пп. б п. 9 ст. 87 Бюджетного
Кодексу України допомога належить до
видатків Державного бюджету України.
Виплата допомоги належить до
делегованих повноважень виконавчих
органів міських рад у сфері
соціального захисту населення (пп. 6 п. б
ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»). Це доводить
те, що управління повинне проводити
виплати допомоги, а не встановлювати її
розмір, що є прерогативою державних
органів влади. Ст. 144 Конституції
України та ст. 67 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що держава фінансує у
повному обсязі здійснення органами
місцевого самоврядування наданих
законом повноважень органів
виконавчої влади. Кошти, необхідні для
здійснення органами місцевого
самоврядування цих повноважень, щороку
передбачаються в Законі України про
Державний бюджет України. Рішення
органів державної влади, які
призводять до додаткових видатків
органів місцевого самоврядування,
обов'язково супроводжуються передачею
їм необхідних фінансових ресурсів.
Вказані рішення виконуються органами
місцевого самоврядування в межах
переданих їм фінансових ресурсів.
Витрати органів місцевого
самоврядування, що виникли внаслідок
рішень органів державної влади і
попередньо не забезпечені
відповідними фінансовими ресурсами,
компенсуються державою. На підставі
вище перелічених нормативно-правових
актів, управління виконало свої
повноваження, делеговані державою, по
виплаті допомоги за поточний рік і
виплатило її в розмірі, передбаченому
Законом України «Про Державний бюджети
України на 2014 рік» та постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 і тому неможливо ці дії
визнати неправомірними.

Дослідивши письмові докази, суд
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Позивач є громадянином, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ
групи захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, довідкою серії МСЕ № 120867,
довідкою № 003432 про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги від 30.09.2009
року.

29.10.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою, якою просив
здійснити перерахунок та виплатити
йому щорічну допомогу на оздоровлення
в розмірі п'ятьох мінімальних
заробітних плат за 2014 рік.

Листом відповідача від 30.10.2014 року №
3473/05 позивачу було відмовлено в
задоволені його заяви з наступної
підстави - в лютому 2014 року йому
нарахована щорічна допомога на
оздоровлення в сумі 120,00 грн.,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Частина
щорічної допомоги на оздоровлення в
сумі 81,50 грн. сплачена в лютому 2014 року,
заборгованість в сумі 38,50 грн. буде
сплачена в міру надходження коштів з
державного бюджету.

Визначення дати нарахування та виплати
щорічної допомоги підлягає
обов'язковому встановленню під час
розгляду справ, оскільки від
встановленого залежить оцінка
правильності здійсненого нарахування
та виплати.

За таких обставин суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову з
наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу визначений
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення - п'ять мінімальних
розмірів заробітної плати як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалід II групи захворювання, яке
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Але на момент звернення позивача до
суду, зазначена правова норма
застосовується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік, що визначено п. 6-7 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік».

На підставі Закону України від 31 липня
2014 року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», який набув чинності 16 серпня
2014 року, «Прикінцеві положення» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» були доповнені п. 67, за яким
було встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Згідно абзацу 3 п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 березня
2012 року № 4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із змінами, внесеними згідно з
Постановою Вищого адміністративного
суду № 5 від 25.02.2013 року, вихідним
критерієм нарахування щорічної
допомоги є мінімальна заробітна плата,
розмір якої визначається на момент
виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Тобто, захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

На день звернення до суду, позивачу
щорічна допомога на оздоровлення не
була виплачена в повному обсязі, що
підтверджується обставинами,
викладеними в позовній заяві та листі
відповідача від 30.10.2014 року № 3473/05,
тобто права позивача ще не були
порушенні і, у відповідності до ст. 2 КАС
України, вони не підлягають захисту від
порушення в майбутньому.

Так, відповідач, відмовляючи позивачу в
проведенні перерахунку та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», діяв в
межах наданих йому законом повноважень
і з дотриманням чинного законодавства.

Враховуючи викладене суд вважає за
необхідне в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити, оскільки не вбачає
обґрунтованих підстав для їх
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6, 17, 70, 71, 158-163, 167, 183-2 КАС України,
суд,-

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Токмацької міської ради про
визнання неправомірною відмови у
виплаті недоотриманої суми допомоги на
оздоровлення та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Токмацький районний суд
Запорізької області. Апеляційна скарга
на постанову суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: