Справа № 502/1103/14-а
Суддя: Балан М. В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/1103/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кілія справу
в порядку адміністративного
судочинства за адміністративною
позовною заявою

ОСОБА_1

до

Управління ветеринарної медицини в
Кілійському районі

Державної ветеринарної та фіто
санітарної служба України

про

скасування постанови № 20/325 від 29.04.2014
року про притягнення до
адміністративної відповідальності та
накладання адміністративного
стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.05.2014 року звернувся до
Кілійського районного суду Одеської
області з адміністративною позовною
заявою до Управління ветеринарної
медицини в Кілійському районі про
скасування постанови № 20/325 від 29.04.2014
року винесеної головним державним
інспектором ветеринарної медицини
Кілійського району Одеської області
Дімовим Дмитром Никодимовичем про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ст. 107 КУпАП і накладання
адміністративного стягнення у вигляді
306 гривень штрафу.

З позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_1 працює на посаді директора
приватного підприємства «Олімп» (далі
по тексту ПП «Олімп»). 29.04.2014 року
Управлінням ветеринарної медицини в
Кілійському районі проведено
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України ПП «Олімп». За наслідками
проведеної перевірки 29.04.2014 року
головним державним інспектором
ветеринарної медицини в Кілійському
районі - Дімовим Дмитром Никодимовичем
відносно ОСОБА_1 складено протокол про
скоєння адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 107
КУпАП, в якому зазначено, що на ПП
«Олімп» в березні 2014 року проводив
вилов водних біоресурсів 1168 кг., без
державного ветеринарно - санітарного
контролю та нагляду, чим порушено
вимоги п. 1, п. 6 ст. 20 п. 8 ст. 34 Закону
України «Про безпечність та якість
харчових продуктів». У той же день,
29.04.2014 року, одразу після складання
протоколу про адміністративне
правопорушення головним державним
інспектором ветеринарної медицини в
Кілійському районі - Дімовим Дмитром
Никодимовичем винесено постанову №
20/325, якою ОСОБА_1 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 107
КУпАП та на нього накладено стягнення у
вигляді 306 гривень штрафу. З винесеною
постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки
не допускав порушення вимог п. 1, п. 6 ст.
20 п. 8 ст. 34 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів», крім того, складення
протоколу про адміністративні
правопорушення і майже одночасний його
розгляд і винесення оскаржуваної
постанови, фактично позбавило позивача
на здійснення дієвого та ефективного
захисту при розгляді справ про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
однак на адресу суду подано заяву про
розгляд справи за відсутності
позивача, позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник Управління ветеринарної
медицини в Кілійському районі -
суб'єкта владних повноважень, в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги вважає
необґрунтованими та просив у
задоволенні позову відмовити, у зв'язку
з чим суд вирішує справу на підставі
наявних у ній доказів, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що повністю відповідає вимогам
ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 128 КАС України.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом. Ніхто не може
бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом. Кожен має право на участь
у розгляді своєї справи в
адміністративному суді будь-якої
інстанції в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам, як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КАС України,
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Постанова про притягнення фізичних
осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії. Зазначені
протокол та постанова перевірялись
судом на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення,
безсторонньо,неупереджено,
добросовісно, розсудливо.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 24.06.88
року з наступними змінами і
доповненнями "Про практику розгляду
судами скарг на постанови по справах
про адміністративні правопорушення"
суд, розглядаючи такі справи, повинний
перевірити: чи накладено
адміністративне стягнення правомочним
органом; чи є в діях даної особи
ознаки провини, за яку законом
передбачена адміністративна
відповідальність і його провина в
його здійсненні; чи не сплинув строк
для притягнення до адміністративної
відповідальності; чи правильні
висновки органу (посадової особи), що
виносив постанову про тяжкість
скоєного правопорушення і наявність
обтяжуючих обставин; чи накладене
стягнення з урахуванням пом'якшуючих
обставин, майнового положення особи.

Судом достовірно встановлено, що 29
квітня 2014 року головним державним
інспектором ветеринарної медицини
Кілійського району Одеської області -
Дімовим Дмитром Никодимовичем
складено протокол № 000020 за ст. 107 КУпАП
відносно директора приватного
підприємства «Олімп» - ОСОБА_1. В даному
протоколі зазначено, що під час
проведення перевірки приватного
підприємства «Олімп» було виявлено що
в березні 2014 року вищезазначене
підприємство, проводило вилов водних
біоресурсів на загальну вагу - 1168 кг.,
без державного ветеринарно -
санітарного контролю та нагляду, чим
порушено вимоги п. 1, п. 6 ст. 20 п. 8 ст. 34
Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів», тобто
ОСОБА_1 вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 107
КУпАП. На протоколі зазначено
повідомлення про розгляд справи 29.04.2014
року о 10:15 годині, в м. Кілія Кілійського
району Одеської області, вул.
Червоноарміська, 53.

В той же день, 29.04.2014 року головним
державним інспектором ветеринарної
медицини Кілійського району Одеської
області - Дімовим Дмитром
Никодимовичем винесено постанову №
20/325, згідно з якою ОСОБА_1 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 107
КУпАП і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 306 гривень.

Доказів реалізації товариством риби,
виловленої без державного
ветеринарно-санітрного контролю, в
матеріалах справи про адміністративне
правопорушення немає, суду не
надано.

Статтею 107 КУпАП передбачена
адміністративна відповідальність за
порушення правил щодо карантину
тварин , інших ветеринарно - санітарних
вимог, передбачених Законом України
«Про ветеринарну медицину» , іншими
актами законодавства , а також рішень
органів місцевого самоврядування з
питань боротьби з епізоотіями.

Згідно п. 1 п. 6 ст. 20 Закону України
«Про безпечність та якість харчових
продуктів» особи, які займаються
виробництвом або введенням в обіг
харчових продуктів , повинні
виконувати вимоги цього Закону.

Згідно п.8 ст. 34 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» власники потужностей
(об'єктів ) мають право
реалізовувати лише ту продукцію
тваринного походження , що вироблена
під державним ветеринарно - санітарним
контролем та наглядом ( у межах
компетенції) та дозволена для
реалізації або зберігання з
оформленням за необхідності
відповідних ветеринарних документів,
що засвідчують її безпеку..

Таким чином, порушенням вимог п. 8 ст.
34 Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів» ,
відповідальність за яке передбачена
ст. 107 КУпАП , є реалізація
продукції, яка вироблена/виловлена
без державного ветеринарно -
санітарного контролю. Відповідно
само по собі виробництво/вилов риби
без такого контролю не є порушенням
п. 8 ст. 34 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів»,

Оскільки в постанові про
накладення адміністративного
правопорушення ОСОБА_1 висуното
обвинувачення в порушенні п. 8 ст. 34
зазначеного Закону, яке полягає в
здійсненні вилову водних живих
ресурсів без ветеринарно санітарного
контролю, а не в реалізації такої
продукції, суд вважає, що в діях
ОСОБА_1 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 107 КУпАП.

Крім того, як вбачається з Протоколу
та Постанови про накладення
адміністративного стягнення, вони
складені протягом обмеженого часу - в
один день 29 квітня 2014 року, таке
провадження у справі позбавляло
позивача користуватися правами,
передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема,
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази ,
заявляти клопотання , при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката.

Відповідно до вимог ст. 268 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності має
право: знайомитися з матеріалами
справи, давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання; при
розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця у галузі права, який за законом
має право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням юридичної
особи, виступати рідною мовою і
користуватися послугами перекладача,
якщо не володіє мовою, якою ведеться
провадження; оскаржити постанову по
справі. Справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП
провадження по справі не може бути
розпочато, а розпочате підлягає
закриттю за відсутністю події чи
складу адміністративного
правопорушення.

Право мати захисника також
гарантується ст. 271 КУпАП. Згідно ч.1 ст.
277 КУпАП справи про адміністративні
правопорушення, передбачені ст.107
КУпАП розглядаються в
п'ятнадцятиденний строк з дня
одержання органом (посадовою особою),
правомочним розглядати справу,
протокол про адміністративне
правопорушення.

Як зазначив Європейський Суд з прав
людини в рішенні у справі «Корнєв і
Карпенко проти України» (Заява № 17444/04)
21.10.2010 року, вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод слід
розглядати як конкретний аспект
права на справедливий судовий розгляд,
гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що
передбачає право мати час та
можливості, необхідні для підготовки
свого захисту, що означає, що
підготовка основного захисту в його
інтересах охоплює все, що є
«необхідним» для підготовки основного
розгляду справи. Обвинувачений повинен
мати можливість організувати свій
захист належним чином і без обмежень
можливості надання суду, який
розглядає справу , всіх відповідних
аргументів захисту і, таким чином,
вплинути на результат провадження.
Питання адекватності часу та
можливостей, наданих обвинуваченому,
слід вирішувати в контексті обставин
кожної конкретної справи. Обмеження
зазначених прав є порушенням п.3 ст.6
Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6
Конвенції.

За таких обставин розгляду справи про
адміністративне правопорушення
позивач був позбавлений можливості
належним чином ознайомитися з
висунутими проти нього
обвинуваченнями та доказами, а також
адекватно їх оцінити і розробити
належну стратегію свого захисту,
отримати правову допомогу та ін. В
зв'язку з зазначеним, суд вважає, що під
час розгляду посадовою особою
Управління ветеринарної медицини в
Кілійському районі про
адміністративне правопорушення
було порушено право ОСОБА_1 на захист,
що відповідно до п.2 ч.1 ст. 293 КУпАП
є підставою для скасування
постанови.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. З досліджених в
судовому засіданні доказів
встановлено, що оскаржувана позивачем
постанова прийнята з порушенням
діючого законодавства.

Як зазначено у ст. 293 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі
про адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний
позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю
або частково. Суд може прийняти іншу
постанову, якаб гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Оскільки відповідно до ст. 288 КУпАП,
оскарження постанов у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності здійснюються в
порядку Кодексу адміністративного
судочинства України, але з рахуванням
особливостей, встановлених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, суд вважає, що
резолютивна частина постанови про
справі повинна бути викладена в
редакції, яка узгоджується з
положеннями ст. 293 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 293 КУпАП, ст.ст. 11, 70, 71,
159-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Постанову № 20/325 від 29.04.2014 року
винесену головним державним
інспектором ветеринарної медицини
Кілійського району Одеської області -
Дімовим Дмитром Никодимовичем про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 107 КУпАП і накладання на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 306 гривень - скасувати,
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, провадження по справі
закрити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан