Справа № 1304/562/12 (2а/461/25/13)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/14767/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГорбатюка С. А.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради про скасування
розпорядження,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради про скасування
розпорядження.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 19 лютого 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року скасовано постанову Галицького
районного суду м. Львова від 19 лютого 2013
року та прийнято нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судами встановлено, що в подвір'ї
будинку АДРЕСА_1 самовільно
встановлено дашок із пластику.

Розпорядженням Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від "Про демонтаж самовільно
встановленого дашка із пластику в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1" 28 лютого 2011
року №р-95 зобов'язано співвласника
квартири № 1 на АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 за
власні кошти демонтувати самовільно
влаштований дашок із пластику в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з цим розпорядженням,
позивач заявила позов до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з його
необґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про наявність
достатніх підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає висновок суду
апеляційної інстанції передчасними з
огляду на таке.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Згідно із ч.ч. 1 - 3 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Наслідки пропуску цих строків
встановлені ст. 100 КАС України,
відповідно до якої адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Отже, аналіз наведеної вище редакції ч.
1 ст. 100 КАС дає підстави вважати, що суд
має можливість самостійно, на свій
розсуд, застосувати наслідки пропуску
строку звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звернулася з позовом до суду у
січні 2012 році, тоді як оскаржуване
рішення відповідача прийнято у лютому
2011 року.

Водночас, в позовній заяві позивач
вказувала на те, що про існування
оскаржуваного розпорядження їй стало
відомо після отримання ухвали
Галицького районного суду
м. Львова про відкриття провадження у
справі за позовом Галицької
райдержадміністрації до неї (ОСОБА_4)
про демонтаж самовільно встановленого
дашка.

Строк звернення до адміністративного
суду обмежено ст. 99 КАС України. З
урахуванням положень цієї статті
належним способом захисту порушеного
права є, зокрема, звернення до суду з
даними позовом в межах строку,
встановленого ст. 99 КАС України.

Між тим, розглядаючи справу по суті, суд
першої інстанцій всупереч вимогам
частини 4 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
не вжив передбачених законом заходів,
необхідних для з'ясування всіх
обставин у справі, а саме, не дав оцінку
позовним вимогам в аспекті наслідків
пропуску строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позов, на такі обставини
справи увагу не звернув і вирішив спір
по суті без обговорення питання
пропуску позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до статті 159 вказаного
Кодексу судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, справа підлягає
направленню до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд для надання
оцінки пропуску строку звернення
позивача до адміністративного суду та
причини його поважності.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: