Справа № 2-а-482/12/0211
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-482/12/0211

Головуючий у 1-й інстанції: Сушко О.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 грудня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ладижинського міського
суду Вінницької області від 26 квітня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області про перерахунок
пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Ладижинського міського суду
Вінницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області про
зобов'язання відновити виплату пенсії
в розмірі 7870 грн.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 26 квітня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Ладижинського міського суду
Вінницької області та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач віднесений
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1, є інвалідом ІІ групи,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
Вінницької області та отримує пенсію
на підставі Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", і відповідно має право на
виплату державної пенсії і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, що постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду ІІ групи, передбачених ст.ст.
50, 54 цього Закону, а також на надбавку до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
Вінницької області з письмовою заявою
про перерахунок пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю як особі, віднесеній
до 1 категорії, інваліду ІІ групи
відповідно до положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та як особі,
яка має статус дітей війни відповідно
до положень ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин Вінницької області
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії з огляду на відсутність підстав
для такого перерахунку, вказавши, що
його пенсію обчислено відповідно до
норм чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що виплата надбавок, доплат і
підвищення до пенсії позивачу в 2011 році
повинна здійснюватись в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції щодо
вирішення заявлених позовних вимог,
виходячи також з наступного.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 09 червня 2009
року, залишеною без змін відповідно до
ухвали апеляційного суду Вінницької
області від 07 червня 2010 року та ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 06 березня 2012 року, задоволено позов
ОСОБА_2 та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області провести ОСОБА_2
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області провести
ОСОБА_2 перерахунок державної пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, у розмірі не
менше 8 мінімальних пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
починаючи з 01.01.2009 року.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 22 жовтня 2010
року, залишеною без змін відповідно до
ухвали Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року, задоволено позов ОСОБА_2 та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Ладижин Вінницької
області здійснити перерахунок
підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_2
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за проживання на території
підвищеного радіоактивного
забруднення, встановивши її на рівні
мінімальної заробітної плати, з 28.03.2010
року та здійснити її виплату з
врахуванням проведених виплат;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин Вінницької
області здійснити перерахунок ОСОБА_2
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімального розміру пенсії
за віком, розмір якої встановлений ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», з 28.03.2010 року та здійснити
його виплату з врахуванням проведених
виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Таким чином, спірні правовідносини
щодо визначення розміру належних
позивачу виплат вирішені в судовому
порядку.

З матеріалів справи судом встановлено,
що рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 09 червня 2009 року
та від 22 жовтня 2010 року набрали
законної сили та є обов'язковими для
виконання.

Позивач в даному адміністративному
позові просить зобов'язати відповідача
відновити виплату пенсії в розмірі 7870
грн. з 31.11.2011 року, встановленому
відповідно до рішень суду, і виплата
якої позивачу в новому розмірі
зупинена.

Таким чином, позивач фактично просить
зобов'язати відповідача вчинити дії,
спрямовані на виконання рішень судів,
які набрали законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, особа, вважаючи, що
боржником в добровільному порядку не
виконується рішення суду, яке набрало
законної сили, звертається до органів
Державної виконавчої служби з
виконавчим листом та заявою про
примусове виконання судового рішення.

При цьому, аналіз викладених вище норм
законодавства дозволяє зробити
висновок про встановлений законом
прямий обов'язок органів Державної
виконавчої служби забезпечити
виконання судового рішення про
здійснення перерахунку та виплати
пенсії.

Позивач в даному адміністративному
позові просить зобов'язати відповідача
відновити виплату пенсії в розмірі 7870
грн. 31.11.2011 року, встановленому на
виконання судових рішень, тобто
фактично просить зобов'язати
відповідача вчинити дії, спрямовані на
виконання рішень судів, які набрали
законної сили.

З цього приводу колегія суддів
зауважує, що у випадку, якщо особа
вважає, що протиправними діями
боржника при примусовому виконанні
рішення порушуються її права, остання
має право захищати свої права в
порядку, встановленому чинним
законодавством (зокрема, в порядку
статті 181 КАС України).

При цьому чинне законодавство не
передбачає такого способу захисту
права як звернення до суду з позовом
про зобов'язання вчинити дії,
спрямовані на виконання рішення суду,
оскільки в цьому випадку відбувається
нашарування судових рішень, що не
призводить до ефективного захисту прав
осіб.

Обов'язок виконання рішення суду, яке
набрало законної сили, прямо
передбачено Кодексом
адміністративного судочинства України
та Законом України "Про виконавче
провадження", а тому не потребує
врегулювання в судовому порядку.

З огляду викладене таке колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну правову оцінку та прийняв
законне і обґрунтоване рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для задоволення вимог апеляційної
скарги відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 26
квітня 2012 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.