Справа № 2а-2477/10
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/36227/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді
суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми на
постанову Ковпаківського районного
суду м. Суми від 7 червня 2010 року та
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 28 квітня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача.
Просив визнати неправомірною відмову
відповідача у перерахунку пенсії,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми здійснити перерахунок його
пенсії за вислугу років згідно ч. 3 ст. 53,
ст. 54 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та виплачувати її з 1
грудня 2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач протиправно відмовив йому у
вказаному перерахунку.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 7 червня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
28 квітня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
і з 1 липня 1982 року отримує пенсію за
вислугу років як працівник льотного
складу. Розмір його пенсії обчислено
відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Згідно трудової книжки та свідоцтва
льотчика авіації ДТСААФ позивач з 29
жовтня 1962 року по 1 березня 1964 року
працював парашутистом-пожежником
центральної авіабази Головного
управління лісового господарства та
охорони лісів при Раді міністрів РСФСР.
Потім переведений до північної
авіабази, де також працював
парашутистом-пожежником до 1 червня 1965
року. З 4 червня 1965 року по 14 липня 1966
року - інструктором-парашутистом
Авіаспортклубу Республіканського
комітету ДТСААФ Карельської РСР. З 7
травня 1968 року по 1 липня 1981 року
працював у Сумському авіаційному
учбовому центрі ДТСААФ старшим
інструктором-парашутистом,
інструктором парашутно-десантної
підготовки.

7 грудня 2009 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
урахуванням змін, внесених згідно із
Законом України від 17 листопада 1999 року
№ 1222 , як особі льотного складу
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації. Однак, у вказаному перерахунку
йому було відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач як особа льотного складу
повітряних суден, що належали до
ДТСААФ, відноситься до категорії осіб
льотного складу повітряних суден
цивільної авіації і тому має право на
перерахунок пенсії згідно ч. 3 ст. 53
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони:
на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (в редакції
Закону № 1222-ХІV) працівникам
льотно-випробного складу та особам
льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації (пілотам, штурманам,
бортінженерам, бортмеханікам,
бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і
бортоператорам, які виконують
спеціальні роботи в польотах, пенсії
обчислюються з середньомісячного
заробітку за роботу, що дає право на
пенсію за вислугу років (ч. 1 ст. 64 та
статті 65, 66, 69), одержуваного перед її
припиненням, і призначаються в
розмірах, передбачених частинами 1 - 3, 6
ст. 19 та ст. 21 цього Закону для пенсій за
віком, і не можуть перевищувати 85
процентів заробітку для працівників
льотно-випробного складу та 75
процентів заробітку для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах. При
цьому розмір пенсії для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує місяцю, з якого
призначається пенсія.

Дія ст. 53 зазначеного закону
поширюється на працівників із числа
осіб льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконували
спеціальні роботи в польотах, котрі
вийшли на пенсію до набрання чинності
цим законом згідно з п. 2 розд. ІІ
«Прикінцеві положення» Закону № 1222-ХVІ.
Предметом регулювання зазначеної
статті є розміри пенсій за вислугу
років.

На виконання положень ст. 54 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 21 липня 1992 року № 418 «Про
затвердження нормативних актів з
питань призначення пенсій за вислугу
років працівникам авіації і
льотно-випробувального складу».

Згідно підп. «г» п. 1 Порядку обчислення
строків вислуги років для призначення
пенсій працівникам льотного складу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 року №
418, один рік роботи на посадах льотного
складу в навчальних і спортивних
авіаційних організаціях ДТСААФ
рахується за півтора роки вислуги за
умови виконання плану
навчально-льотної підготовки, а при
виконанні елементів складного або
вищого пілотажу - за два роки вислуги.

Відповідно до п.п. 1, 2 Переліку посад
працівників льотного складу, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня
1992 року № 418, до вказаних посад
відносяться члени екіпажів повітряних
суден та інших літальних апаратів , а
також льотно-інструкторський склад.

Отже, враховуючи посади, які обіймав
позивач до виходу на пенсію за вислугу
років, він має права на перерахунок
пенсії в розмірі, встановленому ч. 3 ст.
53 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (в редакції Закону №
1222-ХІV).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми залишити
без задоволення, а постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 7 червня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
28 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк