Справа № 2а-3813/12/0370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014р.
Справа № 9104/181640/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Луцьк

на ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012р. про
повернення позовної заяви у справі
№2а/0370/3813/12

за позовом ОСОБА_1, м.Луцьк

до відповідача-1: служби автомобільних
доріг у Волинській області, м.Луцьк

відповідача-2: начальника управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області,
м.Луцьк

про встановлення факту, визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2012р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
відповідача-1: служби автомобільних
доріг у Волинській області,
відповідача-2: начальника управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області, про
встановлення факту, визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, просив
визнати неможливою фіксацію порушення
знаків обмеження швидкості 50кмгод. та
70кмгод. в районі поста №1 автотраси
Устилуг-Луцьк-Рівне технічними
засобами, передбаченими чинним
законодавством; визнати протиправною
бездіяльність служби автомобільних
доріг у Волинській області щодо
неналежної організації дорожнього
руху біля поста №1 автотраси
Устилуг-Луцьк-Рівне, що проявилось у
встановленні дорожніх знаків
обмеження швидкості руху із порушенням
законодавства України; визнати
протиправною бездіяльність начальника
управління ДАІ МВС України у
Волинській області щодо невиконання
вимог пункту 2.1 наказу МВС України від
04.05.2011р. №177 "Про організацію діяльності
стаціонарних постів
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції МВС", а саме
щодо не приведення стаціонарного поста
№1 автотраси Устилуг-Луцьк-Рівне
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України у
відповідність до Схеми, передбаченої
цим наказом, незабезпечення
укомплектування поста технікою для
відеофіксації порушень Правил
дорожнього руху, відповідними
дорожніми знаками та засобами;
зобов'язати Службу автомобільних доріг
у Волинській області вчинити дії для
ліквідації дорожніх знаків обмеження
швидкості руху в районі поста №1
автотраси Устилуг-Луцьк-Рівне як таких,
що встановлені із порушенням
законодавства України; зобов'язати
начальника управління ДАІ МВС України
у Волинській області привести
обладнання поста №1 автотраси
Устилуг-Луцьк-Рівне у відповідність до
вимог Схеми, затвердженої наказом МВС
України від 04.05.2011р. №177 "Про
організацію діяльності стаціонарних
постів дорожньо-патрульної служби
Державної автомобільної інспекції
МВС".

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 13.11.2012р. у
справі №2а/0370/3813/12 позовну заяву ОСОБА_1
залишено без руху.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012р. у
справі №2а/0370/3813/12 позовну заяву ОСОБА_1
повернуто позивачу.

Рішення суду мотивовано тим, що в
зазначений судом строк позивач не
усунув недоліки позовної заяви, яка
була залишена без руху, тому, керуючись
вимогами п.1 ч.3 ст.108 КАС України,
позовну заяву слід повернути позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
ухвалу та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що позивач не
отримував ухвали Волинського
окружного адміністративного суду від
13.11.2012р. про залишення позовної заяви
без руху, відтак, не мав можливості
ознайомитись із правовою позицією
судді, тим більше, виконати її.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступне:

Відповідно до вимог ч.1 ст.108 КАС
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Згідно із вимогами п.1 ч.3 ст.108 КАС
України, позовна заява повертається
позивачеві, якщо позивач не усунув
недоліки позовної заяви, яку залишено
без руху.

Відповідно до положень ст.55
Конституції України, держава кожному
гарантує право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної власності, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно із вимогами ч.4 ст.6 КАС України,
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини",
Європейська Конвенція "Про захист прав
людини і основоположних свобод" (далі -
Конвенція) і практика Європейського
Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є
джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено,
що кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25
Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти
України", суд зобов'язаний надавати
відповідь на кожен з специфічних,
доречних та важливих доводів заявника,
а також давати обґрунтування своїх
рішень.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ
нагадує, що право на суд, одним з
аспектів якого є право на доступ до
суду, не є абсолютним, воно за своїм
змістом може підлягати обмеженням,
особливо щодо умов прийнятності скарги
на рішення. Однак такі обмеження не
можуть обмежувати реалізацію цього
права у такий спосіб або до такої міри,
щоб саму суть права було порушено. Ці
обмеження повинні переслідувати
легітимну мету, та має бути розумний
ступінь пропорційності між
використаними засобами та
поставленими цілями.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду зазначає, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
б свідчили про отримання позивачем
ухвали Волинського окружного
адміністративного суду від 13.11.2012р. про
залишення позовної заяви без руху у
справі №2а/0370/3813/12, відтак, суд першої
інстанції, повернувши позовну заяву
позивача, прийшов до передчасного
висновку про наявність підстав для
повернення позовної заяви. Крім того,
судом першої інстанції не дотримано
принципу пропорційності між
використаними засобами та
поставленими цілями, позбавлено
позивача права на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, чим фактично
позбавив його можливості захистити
права та інтереси, відповідно порушив
його права на захист прав, свобод та
інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані
ст.6 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Згідно із вимогами п.4 ст.204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 199, 204,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Луцьк на
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012р. про
повернення позовної заяви у справі
№2а/0370/3813/12 за позовом ОСОБА_1, м.Луцьк до
відповідача-1: служби автомобільних
доріг у Волинській області, м.Луцьк,
відповідача-2: начальника управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області,
м.Луцьк, про встановлення факту,
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії, -
задоволити.

2. Ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012р. про
повернення позовної заяви у справі
№2а/0370/3813/12 за позовом ОСОБА_1, м.Луцьк до
відповідача-1: служби автомобільних
доріг у Волинській області, м.Луцьк,
відповідача-2: начальника управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області,
м.Луцьк, про встановлення факту,
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії, - скасувати
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга