Справа № 815/3496/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3496/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів:
Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Головного управління
Держземагентства в Одеській області та
ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагенства в Одеській області про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Держземагентства в Одеській
області про скасування рішення,
викладеного у відповіді від 05 березня
2014 року за вих. №19-15-0.9-1533/2-14 про відмову
у затвердженні документації та
передачі земельної ділянки у
власність; зобов'язання Головного
управління Держземагентства в
Одеській області здійснити в межах
покладених на Головне управління
Держземагентства в Одеській області
обов'язків весь комплекс юридичних дій,
спрямованих на затвердження
документації землеустрою та передачу
безоплатно у власність ОСОБА_2 для
ведення сільськогосподарського
виробництва земельної ділянки НОМЕР_1
розміром 2,0000 га, розташованої за
адресою: Масив НОМЕР_2 на території
Йосипівської сільської ради,
Овідіопольського району Одеської
області.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Скасовано рішення Головного
управління Держземагентства в
Одеській області №19-15-0.9-1533/2-14 від 05.03.2014
року про відмову у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_2

Зобов'язано Головне управління
Держземагентства в Одеській області
повторно розглянути заяву щодо
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
Головне управління Держземагентства в
Одеській області подало апеляційну
скаргу.

Апелянт зазначає, що земельна ділянка,
яка планується для передачі ОСОБА_2
розташована на землях колективної
власності колишнього КСП
«Йосипівське» Овідіопольського району
Одеської області. При цьому, відповідач
зазначає, що до повноважень Головного
управління Держземагентства в
Одеській області належить передача
відповідно до закону земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
саме державної власності у власність
або користування для всіх потреб в
межах області.

Зважаючи на зазначене, відповідач
вважає, що в даному випадку відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, у зв'язку з чим ставиться
питання про скасування Одеського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 року, та прийняття нової, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

В свою чергу, 27.07.2014 року ОСОБА_2 також
подав апеляційну каргу на постанову
суду першої інстанції від 15.07.2014 року.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
зазначив, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
часткового задоволення його позовних
вимог, з тих підстав, що чинним
законодавством не передбачено
передачу земель державної або
комунальної власності у власність
громадян для ведення
сільськогосподарського виробництва.
Позивач зазначив, що ним було заявлено
клопотання про виправлення описки у
позовних вимогах, а саме, замість
словосполучення «для
сільськогосподарського виробництва»
замінити на правильне «для особистого
селянського господарства». При цьому,
апелянт вказав, що у позові та наданих
до суду документах значиться правильне
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення особистого селянського
господарства, що не було враховано
судом першої інстанції при розгляді
даної справи.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 року, та прийняти по справі нову
постанову, якою його позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
03.09.2010 року розпорядженням
Овідіопольської районної державної
адміністрації № 984 ОСОБА_2 було надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки НОМЕР_1
орієнтовною площею 2,0000 га, із земель
сільськогосподарського призначення,
які не надані у власність або
користування і перебувають у запасі
для ведення особистого селянського
господарства на масиві НОМЕР_2 на
території Йосипівської сільської ради,
Овідіопольського району Одеської
області та рекомендовано надати проект
землеустрою до Овідіопольської
районної державної адміністрації для
розгляду та затвердження у
встановленому законодавством порядку.

На підставі вказаного розпорядження
позивачем було замовлено проект
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

МПП «ГІЛЕЯ» на виконання укладеного з
позивачем 14.10.2010 року договору було
розроблено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки.

Зазначений проект відведення
земельної ділянки було погоджено
позивачем із відповідними державними
органами, про що свідчать висновки
відповідних державних органів, а саме
висновок Відділу Держземагентства в
Овідопольському районі Одеської
області вих. №18-1817п/992 від 11.07.2013.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що проект землеустрою
позивача щодо відведення земельної
ділянки поданий державному
кадастровому реєстратору Відділу
Держземагентства в Овідіопольскому
районі Одеської області, був
перевірений державним кадастровим
реєстратором Відділу Держземагентства
в Овідіопольскому районі Одеської
області відповідно до вимог Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 р. № 1051, про що свідчить
присвоєння земельній ділянці
кадастрового номеру та проставляння на
титульному аркуші документації із
землеустрою позначки про проведення
перевірки електронного документа та
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру від 23.08.2013р.

14.02.2014 року позивач звернувся до
начальника Головного управління
Держземгентства в Одеській області із
заявою про затвердження документації
із землеустрою та передачі йому
безоплатно у власність земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення на території Йосипівської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області.

До заяви позивачем було долучено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

На вказану заяву позивача Головне
управління Держземагентства в
Одеській області надало відповідь від
05.03.2014 року №19-15-0.9-1533/2-14, в якій
відмовило у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки через наявну інформацію про те,
що вказана земельна ділянка
передбачається для відведення за
рахунок земель колективної власності,
які перебувають у колишньому КСП
«Йосипівське».

Не погоджуючись з відмовою Головного
управління Держземагентства в
Одеській області затвердити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом про захист
порушених, на його думку, прав та
інтересів.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог,
зважаючи на наступне:

Згідно пункту ч. 1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності, зокрема, для
ведення особистого селянського
господарства - у розмірі не більше 2,0
гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу
України центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України
встановлено, що проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок усіх категорій та
форм власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин (ч.
1 ст. 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу
України органи, зазначені в частинах
першій-третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

При цьому, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу
України встановлено, що підставою для
відмови у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
його положень вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, Головне управління
Держземагентства в Одеській області
посилалось на те, що земельна ділянка
передбачається для відведення за
рахунок земель колективної власності,
розпорядження якими не віднесено до
повноважень Головного управління.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
згідно ч.ч. 1, 2 ст. 79-1 Земельного кодексу
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Формування
земельних ділянок здійснюється: у
порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності; шляхом поділу чи об'єднання
раніше сформованих земельних ділянок;
шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів.

При цьому, ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу
України передбачено, що земельна
ділянка може бути об'єктом цивільних
прав виключно з моменту її формування
(крім випадків суборенди, сервітуту
щодо частин земельних ділянок) та
державної реєстрації права власності
на неї.

З матеріалів справи встановлено, що
ухвалою Господарського суду Одеської
області від 21.01.2008 року у справі №
21/378-06/11426 було затверджено звіт
ліквідатора Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Йосипівське» від 21.01.2008р. №05-08. За
даними звіту, в ході проведення
ліквідатором ліквідаційної процедури
майна та інших активів банкрута КСП
"Йосипівське" не виявлено.

Крім того, з листа відділу
Держземагентства в Овідіопольському
районі Одеської області від 17.04.2014 року
№ 18-91-4/172 вбачається, що державний акт
на право колективної власності на
землю КСП «Йосипівське» до відділу
належним чином не надходив.

Також слід зазначити, що відповідно до
даних, що містяться у Витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, виданому 23.08.2013 року
Відділом Держземагентства в
Овідопольському районі Одеської
області, інформація про зареєстроване
право в Державному земельному кадастрі
відсутня.

Враховуючи все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що в даному випадку, у Головного
управління Держземагентства в
Одеській області були відсутні
підстави для відмови у розгляді заяви
ОСОБА_2 щодо затвердження проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства.

В свою чергу, необґрунтованими є
позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
Головного управління Держземагентства
в Одеській області здійснити в межах
покладених обов'язків весь комплекс
юридичних дій, спрямованих на
затвердження документації землеустрою
та передачу безоплатно у власність
ОСОБА_2 для ведення
сільськогосподарського виробництва
земельної ділянки НОМЕР_1 розміром 2,0000
га, розташованої за адресою: Масив
НОМЕР_2 на території Йосипівської
сільської ради, Овідіопольського
району Одеської області.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, чинним законодавством,
зокрема, Земельним кодексом України не
передбачено передачу земель державної
або комунальної власності у власність
громадян для ведення
сільськогосподарського виробництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що вирішення питання щодо
затвердження документації землеустрою
та передачі безоплатно у власність
земельної ділянки відноситься саме до
повноважень відповідача за наслідками
розгляду відповідних документів,
перевірці їх відповідності вимогам
чинного законодавства, а тому із
урахуванням положень КАС України щодо
компетенції адміністративного суду,
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Колегія суддів вважає, що суд не вправі
втручатись в повноваження та
діяльність суб'єктів владних
повноважень, або ж підміняти їх, а тому
вірним є висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанцій не спростовують
і не дають підстав для висновку, що
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Головного
управління Держземагентства в
Одеській області та ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв