Справа № 826/17797/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2014 року 09:04
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі судового
засідання Бабич Г.Ю.,
від відповідача: Торбинська О.М.
(довіреність від 31.10.2014 р.)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом:ОСОБА_1до:Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києвіпро:визнання незаконною та
скасування постанови,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання
незаконною та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
10.10.2014 року ВП № 45039047.
Позивач зазначає, що 03.11.2014 р. отримав
оскаржувану постанову про відкриття
виконавчого провадження, яке відкрито
на підставі постанови ДАІ.
Позивач вказує, що прийняття даної
постанови не узгоджується з
положеннями ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження».
Зокрема, позивач зазначає, що у
постанові зазначено, що заява про
примусове виконання отримана 09.10.2014 р.,
а постанова про відкриття виконавчого
провадження прийнята 10.10.2014 р. Однак,
оскаржувана постанова була надіслана
позивачу лише 31.10.2014 р. При цьому,
позивач вказує, що не отримував
постанову ДАІ. Внаслідок наведених
обставин, як зазначає позивач, він був
позбавлений права на добровільне
Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає постанову державного виконавця
незаконною та просить її скасувати.
Відповідач, надавши копії матеріалів
виконавчого провадження, проти позову
заперечив, вважає спірну постанову
законною та обґрунтованою, у зв'язку з
чим не вбачає підстав для її
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 12.12.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані позивачем
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
10.10.2014 р. державним виконавцем
Торбинською О.М. відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
прийнято постанову ВП № 45039047 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови № ПС1 701486 від 16.07.2014
р., прийняту ВДАІ, про стягнення з
позивача штрафу у розмірі 680 грн.
Стягувачем визначена держава.
У постанові зазначено, що заява про
примусове виконання подана 09.10.2014 р.,
документ вступив у законну силу (набрав
чинності) 16.07.2014 р.
У постанові також визначено реквізити
боржника - позивача у даній справі.
Зазначена постанова разом із
супровідним направлена боржнику 31.10.2014
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
Згідно з ч. 1. ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:
1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Згідно з приписами статті 25
зазначеного Закону («Прийняття
виконавчого документа до виконання»)
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1).

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ч.2).

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

При цьому, відповідно до положень ч. 1
ст. 26 зазначеного Закону, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

В даному випадку, судом не встановлено
визначених ст. 26 Закону обставин та
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження, а відтак в
силу наведених вище норм законодавства
державний виконавець був зобов'язаний
прийняти до виконання постанову ДАІ
про стягнення штрафу, а також відкрити
виконавче провадження, прийнявши
відповідну постанову, що у даному
випадку і було правомірно вчинено
державним виконавцем. При цьому, в
даному випадку дотримано і
встановлений п. 1 ч. 1 ст. 22 вказаного
Закону строк пред'явлення виконавчого
документу до виконання.

З огляду на наведене, суд не вбачає
підстав для визнання протиправною
оскаржуваної постанови.

Само по собі направлення оскарженої
постанови з порушенням встановленого
ч. 5 ст. 25 вищезгаданого Закону строку,
не є підставою для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене у сукупності,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, суд не вбачає підстав для
скасування постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, яка за висновком суду є
законною та обґрунтованою, вірною по
суті, у зв'язку з чим у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163,
167, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін