Справа № 607/13126/14а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
Справа №
876/9744/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 18 вересня
2014 року у справі №607/13126/14а за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі, за участю
третьої особи ПАТ «Тернопільський
радіозавод «Оріон» »про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі, в якому просив
визнати протиправною відмову
відповідача у призначенні йому з 20.03.2014
року пенсії за віком на пільгових
умовах; зобов'язати відповідача
призначити йому з 20.03.2014 року пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 18 вересня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі, за участю
третьої особи - ПАТ «Тернопільський
радіозавод «Оріон» про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі щодо відмови позивачу у
призначенні пенсії на пільгових
умовах. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі призначити з 20 березня 2014
року ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах
відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
зарахувавши при цьому як пільгових
стаж періоди роботи на пільгових
посадах у ПАТ «Тернопільський
радіозавод «Оріон» з 01.09.1983 року по
14.08.1986 року, з 15.08.1986 року по 30.09.1986 року
та з 01.10.1986 року по 11.10.1993 року.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на те, що довідка
прохарактер роботи слюсаря-електрика
не містить посилання на первинні
документи, які б підтверджували, що
позивач за періоди роботи з 01.09.1983 по
14.08.1986 та з 01.10.1986 по 11.10.1993 був зайнятий в
технологічному процесі
електро-технічного виробництва на
роботах, що дають право на піотгове
пенсійне забезпечення, документи про
проведення атестації робочих місць не
представлено, таким чином з поданих
документів неможливо визначити період
роботи заявника на пільгових посадах.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
починаючи з 01.09.1983 року ОСОБА_1 працював
у приватному акціонерному товаристві
«Тернопільський радіозавод» (раніше
виробне об'єднання, ВАТ
«Тернопільський радіозавод «Оріон») на
посаді слюсаря електрика; з 15.08.1986 року -
переведений на посаду
електромонтера-обмотчика і
ізолювальника електричних машин 5
розряду; з 01.10.1986 року
тарифно-кваліфікаційною комісією
присвоєно 6 розряд електрослюсаря; з
30.10.1986 року призначений бригадиром
виробничої бригади, а 11.10.1993 року
звільнений з роботи, що
підтверджується записами у трудовій
книжці позивача, додвікою ПАТ «ТР
«ОРінон» за № 320/58 від 17.03.2014 року,
записами в особовій картці Т2, наказом
ТР «Оріон» за №652 від 30.10.1986 року «про
призначення бригадиром товариства
ОСОБА_1, довідкою про підтвердження
наявного трудового стажу ПАТ «ТР
«ОРіон» за №49/320 від 03.03.20014 року,
довідкою про заробітну плату, наказом
про припинення трудового договору від
15.12.1993 року за №616, додатком до довідки
про характер роботи ОСОБА_1 від 03.03.2014
року.

Згідно довідки про підтвердження
наявного трудового стажу від 03.03.2014
року за № 49/320 встановлено, що у
період з 01.09.1983 року по 14.08.1986 року та з
01.10.1986 року по 11.10.1993 року ОСОБА_1
виконував роботу пов'язану з
розбиранням електродвигунів,
демонтажем старої обмотки,
випалюванням її в термопечах,
намотуванням нової обмотки, укладанням
її в пази, прописуванням обмотки
лаками, клеями та загальним збиранням
двигунів за професією слюсар-електрик
по ремонту електроустаткування, що
передбачена Списком №2 розділ XVI
постанови КМУ від 26.01.1991 року.

Відповідно до уточнюючої довідки від
17.03.2014 року за №320/58 вбачається, що
ОСОБА_1 згідно наказу №652 від 30.10.1986 року
виконував обов'язки бригадира
виробничої бригади, але за цей період
не був звільнений від виконання
обов'язків слюсаря-електрика з ремонту
електроустаткування.

З довідки про характер роботи
слюсаря-електрика ОСОБА_1 виданої ПАТ
«ТР «Оріон» вбачається, що позивач
працював на Тернопільському
радіозаводі «Оріон» за період з 01.09.1983
року по 11.10.1993 року в енергоремонтній
службі та на протязі даного періоду
виконував роботи по ремонту
електрообладнання - розбирання і
перемотка електродвигунів і
трансформаторів. Робота його була
пов'язана з розбиранням
електродвигунів, демонтажем старої
обмотки, випалюванні її в термопечах,
намотуванням нової обмотки, укладанням
її в пази, прописуванням обмотки
лаками, клеями та загальними
збираннями двигунів. Умови та характер
праці робочого місця слюсаря-електрика
енергоремонтної служби згідно
гігієнічної класифікації праці №4137-86
відносились до шкідливих та
небезпечних, зайнятість на яких давала
право на доплату до заробітної плати та
додаткову відпустку за шкідливими
умовами праці за фактично
відпрацьований час. Виконувані роботи
відповідають розділу XV
(електротехнічне виробництво, ремонт
електрообладнання) збірника офіційних
матеріалів «Пільгове пенсійне
забезпечення» та постанови Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10.

Факт роботи позивача у період з 1983 по
11.10.1993 року на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
підтверджується також присвоєнням
йому тарифної ставки за №3 у особовій
картці Т2 у розділі 18, графі -оклад
(тариф. Ставка), яка присвоюється
особам, що зайняті на роботах з тяжкими
і шкідливими умовами праці.

З показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3
вбачається, що позивач працював на
Тернопільському радіозаводі «Оріон»
за період з 1983 по 1993 роки в
енергоремонтній службі та на протязі
даного періоду виконував роботи по
ремонту електрообладнання, які є
важкими та шкідливими, у зв'язку з чим
вони мали додаткові дні відпусток та
інші пільги.

20 березня 2014 року позивач звернувся до
управління пенсійного фонду України в
місті Тернополі з заявою про
призначення пенсії на пільгових умовах
згідно вимог статті 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення». Рішенням комісії
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі для розгляду питань,
пов'язаних з призначенням пенсій,
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 06.05.2014 року відмовлено
ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах.

Відмовляючи в призначенні пенсії
комісія виходила з того, що перевіркою
первинних документів встановлено, що в
особовій карточці форми Т-2 записи про
надання чергової відпустки за період
після 19.04.1986 року є відомості про
надання чергових відпусток, в яких
вказано, що до основної відпустки
надавалось по кілька днів додаткової
відпустки. У відомостях про
нарахування заробітної плати посада
позивача з 1983 року по 1989 року зазначена
як «слюсар-електрик», 1990р. - «електрик»
(виробництва не вказано). Також довідка
про характер роботи слюсаря електрика
не містить посилання на первинні
документи, які б підтверджували, що
позивач за період роботи з 01.09.1983 року
по 14.08.1986 року та з 01.10.1986 року по 11.10.1993
року був зайнятий в технологічному
процесі електро-технічного
виробництва на роботах, що дають право
на пільгове пенсійне забезпечення,
документи про проведення атестації
робочих місць не представлено.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених за списком № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менша
половини стажу роботи із шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам.

При визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовують
Списки, що чинні на період роботи.

Згідно з Списком №2 виробництв, робіт
професій, посад і показників,
затвердженими постановами Кабінету
Міністрів України 26.01.1991 року №10,
розділ XV пункт «а» позиція 2160000а-1753д
«Електротехнічне виробництво і ремонт
електротехнічного устаткування»,
право на пільгову пенсію мають
робітники, зайняті на ремонті і
обслуговування устаткування та
електроустановок, а також на
прийманні, бракування, контролі та
налагодженні у виробництвах свинцевих
і лужних акумуляторів, свинцювання
кабелів, емалювання дроту, варінні смол
та лаків, просочуванні гальванічних
елементів та інше.

Таким чином, позивач працюючи у
ПАТ«Тернопільський радіозавод на
посаді слюсаря-електрика з 01.09.1983, з
15.08.1986 на посаді
електромонтера-обмотчика і
ізолювальника електричних машин 5
розряду, 01.10.1986 року
тарифно-кваліфікаційною комісією
присвоєно 6 розряд електрослюсаря, з
20.10.1986 по 11.10.1993 року на посаді
бригадира виробничої бригади, без
звільнення від виконання обов'язків
слюсаря-електрика з ремонту
електроустаткування, набув право на
призначення пенсії на пільгових умов.

Необґрунтованими є доводи відповідача
про те, що довідка про характер роботи
слюсаря-електрика не містить посилання
на первинні документи, які б
підтверджували, що позивач був
зайнятий в технологічному процесі
електротехнічного виробництва на
роботах, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Згідно з вимогами ст.62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

За приписами ч.1 ст. 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до вимог п. 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній, трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

При видачі уточнюючої довідки про
характер роботи слюсаря-електрика
ОСОБА_1, довідки про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії ПАТ
«Тернопільський завод «Оріон»
посилався на первині документи,
зокрема відомості про нарахування
заробітної плати за відповідні
періоди, особову картку позивача, в
яких наявні відомості про надання
відпусток, в тому числі і додаткової
відпустки, яка надається у зв'язку з
важкими та шкідливими умовами праці,
накази по підприємству, записи в
трудовій книжці, тощо.

Необґрунтованими є доводи відповідача,
про те, що однією з підстав для відмови
в призначенні пенсії є відсутність
документів про проведення атестації
робочих місць.

Так, відповідно до положення ч. 2 п. 4
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженого
Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992
року № 442, обов'язок проведення
атестації робочих місць покладено на
керівників підприємств, а у випадку її
не проведення або неякісного
проведення, або не передачі матеріалів
атестації робочих на зберігання до
архіву - відповідальність несуть
керівники таких підприємств, установ
організацій, а не особи, що на них
працюють (працювали).

Крім того, порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці введений постановою КМУ від 1
серпня 1992 року N 442. Якщо ж атестація з
01.08.92 взагалі не проведена чи за
результатами атестації, вперше
проведеної після 31.07.97, право не
підтвердилось, то до пільгового стажу
зараховуються період роботи до 01.08.92,
тобто до дати введення в дію
зазначеного Порядку.

При стажі роботи ОСОБА_1 за період
роботи з 01.09.1983 року по 14.08.1986 року та з
01.10.1986 року по 01.02.1992 року, його
пільговий стаж роботи становить 8
років 9 місяців 15 днів, що дає право на
зниження пенсійного віку на 3 роки 6
місяці та 6 днів. В цьому випадку право
на отримання пенсії в позивача
виникало 28.10.2012 року, тоді як в
управління пенсійного фонду України в
місті Тернополі він звернувся з заявою
тільки 20 березня 2014 року, а тому
проведення чи не проведення атестації
робочих місць не впливає на прийняття
рішення про призначення пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
підставності заявлених позовних вимог
та необхідності задоволення таких.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 18 вересня
2014 року у справі №607/13126/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
В.З. Улицький