Справа № 2а-9310/12/1370
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/21776/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Львівського міського центру
зайнятості на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у справі за позовом Львівського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року Львівський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просив
стягнути з відповідача кошти у сумі 235,62
грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, Львівський міський центр
зайнятості звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення, прийняти
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що відповідач не виконав покладені на
нього обов'язки, а саме своєчасно не
повідомив про працевлаштування з 23
червня 2012 року.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 квітня 2011 року
ОСОБА_2 звернувся до Львівського
міського центру зайнятості
Львівського обласного центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітного із виплатою
допомоги по безробіттю.

18 квітня 2011 року Львівським міським
центром зайнятості відповідачу надано
статус безробітного.

30 травня 2012 року між Львівським
міським центром зайнятості та відділом
освіти Личаківського району УО ДГП ЛМР
укладено договір №280/12 про організацію
та проведення оплачуваних громадських
робіт, відповідно до п.1.2 якого
предметом договору є створення
сторонами договору необхідних умов для
тимчасової занятості осіб, які не мають
роботи, виявили бажання працювати у
вільний від основної роботи час,
учнівської та студентської молоді, яка
виявила бажання працювати у вільний
від основної роботи або від навчання
час, пенсіонерів та інвалідів.

На підставі вказаного договору №280/12
позивачем скеровано ОСОБА_2 на
громадські роботи у відділ освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР з 01
червня 2012 року по 30 червня 2012 року.

01 червня 2012 року відділом освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР
укладено трудовий договір із ОСОБА_2
про участь в оплачуваних громадських
роботах, згідно з умовами якого відділ
освіти Личаківського району УО ДГП
ЛМР приймає ОСОБА_2 на оплачувані
громадські роботи (підсобні роботи,
роботи з благоустрою) у відділ - ДНЗ №12,
що знаходиться на вул.Довбуша,20.

Відповідно до п.3 трудового договору
ОСОБА_2 одержує заробітну плату за
фактично виконану роботу згідно акту
виконаних робіт.

Позивачем отримані дані з Державної
податкової адміністрації України та
звіт ТОВ «Компанія «Сейф-Варта» форми
№5-ПН від 27 червня 2012 року, з яких
вбачається, що 23 червня 2012 року ОСОБА_2
уклав цивільно-правову угоду з ТзОВ
«Компанія «Сейф-Варта».

Позивач вважає, що з дня
працевлаштування незайнята особа
втрачає статус безробітного, а також
право на отримання послуг, зокрема щодо
фінансування оплачуваних громадських
робіт. Сума коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття витрачених на оплачувані
громадські роботи у відділі освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР з 01
червня 2012 року по 30 червня 2012 року
складає 235,62 грн.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Згідно ст.7 Закону України «Про
зайнятість населення» одним із видів
соціальних послуг, які надаються
безробітним, є пошук підходящої роботи
та сприяння у працевлаштуванні, у тому
числі шляхом надання роботодавцю
дотації на створення додаткових
робочих місць для працевлаштування
безробітних; фінансування організації
оплачуваних громадських робіт для
безробітних у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 вересня 2008 року №839 затверджений
порядок організації та проведення
оплачуваних громадських робіт, який
визначається відповідним Положенням.

Пунктом 10 Положення передбачено, що з
особами, зайнятими на оплачуваних
громадських роботах, роботодавці
відповідно до законодавства про працю
укладають у письмовій формі строкові
трудові договори.

Відповідно до п.14 Положення
фінансування оплачуваних громадських
робіт може проводитися за рахунок
коштів місцевих бюджетів, Фонду (в
частині організації таких робіт для
безробітних), роботодавців, для яких
зазначені роботи виконуються, та інших
джерел відповідно до законодавства.

Згідно п.15 Положення кошти на
організацію оплачуваних громадських
робіт із зазначених у пункті 14 джерел
фінансування можуть бути використані
для: виплати основної та додаткової
заробітної плати, визначеної
відповідно до частин першої та другої
статті 3 Закону України «Про оплату
праці», сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оплати перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
осіб, зайнятих на оплачуваних
громадських роботах; оплати послуг з
перевезення або проїзду до місця
проведення робіт та у зворотному
напрямку осіб, зайнятих на оплачуваних
громадських роботах (у разі потреби);
придбання інвентарю (у разі потреби);
оплати проживання у гуртожитку (у разі
потреби).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» порядок використання
коштів Фонду для організації
оплачуваних громадських робіт для
безробітних (напрями використання,
види робіт, здійснення контролю) може
визначатися його правлінням виходячи з
фінансових можливостей Фонду.

У відповідності до п.16 Положення оплата
праці осіб, зайнятих на громадських
роботах, здійснюється за фактично
виконану роботу за розцінками,
тарифними ставками та посадовими
окладами відповідно до законодавства і
не може бути меншою за розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Як встановлено ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Судами встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що між відділом
освіти Личаківського району УО ДГП ЛМР
та відповідачем ОСОБА_2 укладено
трудовий договір про участь в
оплачуваних громадських роботах від 01
червня 2012 року.

За фактично виконану роботу,
обумовлену трудовим договором,
відповідачем отримано заробітну
плату в сумі 995,04 грн., яка не може
розцінюватись як соціальна послуга,
надана Львівським міським центром
зайнятості, оскільки соціальною
послугою в даному випадку є
направлення ОСОБА_2, як особи, якій
надано статус безробітного, на
оплачувані громадські роботи.

Позивач не може вимагати повернення
коштів, які відповідач отримав як
заробітну плату за виконання
обумовленої договором роботи.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано відхилені посилання
позивача на ч.3 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки відповідачем не
допущено умисного невиконання свої
обов'язків або зловживання ними.
Виконання роботи у ТОВ «Компанія
«Сейф-Варта» здійснювалося
відповідачем у вільний від роботи у
відділі освіти Личаківського району УО
ДГП ЛМР час.

З урахуванням вищезазначеного колегія
суддів вважає обґрунтованими висновки
судів попередніх інстанцій про
відсутність обов'язку відповідача щодо
повернення коштів в розмірі 235,62 грн.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Львівського міського
центру зайнятості залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді