Справа № 2-а/489/249/13
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/249/13

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 30 липня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
стягнення недоплаченої суми боргу; -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання протиправною відмови та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок державної та додаткової
пенсії відповідно до ст.ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 27.07.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправною відмову в перерахунку
пенсії позивачу, як
інваліду-чорнобильцю; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про стягнення
недоплаченої суми боргу 22 928,20 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 16.07.2013 року позов
задоволено.

18.07.2014 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва було подано заяву про
відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 30.07.2014 року відмовлено у
задоволенні заяви Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про відстрочення
виконання рішення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва подало
апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
посилається на те, що рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва не виконується, оскільки
відсутнє фінансування з Державного
бюджету України та просить відстрочити
виконання рішення до забезпечення
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, апелянтом
ставиться питання про скасування
ухвали Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 30.07.2014 року та
постановлення нової, якою задовольнити
заяву про відстрочення виконання
рішення суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні заяви про відстрочення
виконання постанови Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013
року, виходив з того, що відстрочка
викання рішення суду можлива лише при
виняткових ситуаціях, які суд визначає,
виходячи з особливого характеру
обставин, наявність яких в даному
випадку не була доведена відповідачем.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, на підставі
наступного:

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

При цьому, при вирішення питання про
відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення суд
задовольняє таку заяву лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо). Підставою
для відстрочення виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк,
встановлений судом.

Таким чином, для відстрочення
виконання судового рішення особа, яка
звернулась з відповідною заявою,
повинна довести суду наявність
підтверджених відповідними доказами
виняткових обставин, які можуть бути
підставою для відстрочення виконання
судового рішення.

Слід зазначити, що відсутність
грошових коштів на рахунках
відповідача не звільняє його від
обов'язку виконання судового рішення
тим більше, що відповідачем не було
надано жодних доказів підтвердження
повної відсутності грошових коштів на
рахунках.

Крім того, в обґрунтування зазначеної
заяви про відстрочення виконання
судового рішення, заявник не наводить
будь-яких доказів про наявність
обставин щодо зміни фінансового стану,
яке надасть можливість виконати
вказане рішення суду в подальшому, що в
свою чергу може призвести до
затягування виконання рішення суду.

Виходячи з викладеного та зважаючи на
те, що судом першої інстанції не
встановлена наявність належних
підстав для відстрочення виконання
судового рішення, правильним є його
висновок про відмову у задоволенні
заяви відповідача.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм процесуального
права, відповідно до ст. 200 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 199, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва залишити без
задоволення, а ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 30 липня
2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя:
Ю.В. Осіпов