Справа № 2а-3540/12/2170
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/60721/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Скадовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 року

у справі № 2а-3540/12/2170

за позовом Приватного нотаріуса
Чаплинського районного нотаріального
округу ОСОБА_4

до Скадовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області

про визнання недійсними та скасування
акта перевірки, податкового
повідомлення-рішення та податкової
вимоги,

встановив:

Приватний нотаріус Чаплинського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Скадовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
недійсними та скасування акта
перевірки, податкового
повідомлення-рішення та податкової
вимоги.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.10.2012 року
у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.10.2012 року
скасовано та прийнято нову постанову
суду, якою позов приватного нотаріуса
Чаплинського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Чаплинської міжрайонної ДПІ
Херсонської області від 05.07.2012 року
№ та податкову вимогу від 26.07.2012
року №106 на суму 14 013,80 грн. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
скаржника не погоджується, просить
залишити без змін рішення суду
апеляційної інстанції.

Клопотання про розгляд справи за
участю представників сторін не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті відповідно до вимог
статті 222 КАС України в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

За результатами проведеної
камеральної перевірки декларації про
доходи за 2010 рік позивача, відповідачем
складено акт від 20.06.2012 року № 100, яким
встановлено, що позивач при обчисленні
оподатковуваного доходу врахував
витрати у сумі 93 425, 30 грн., пов'язані з
отриманням цього доходу. А саме,
податковий орган дійшов висновку, що
платники податку, які здійснюють
індивідуальну нотаріальну діяльність,
не можуть використовувати для
обчислення оподатковуваного доходу
(прибутку) норми витрат, установлені
для суб'єктів підприємницької
діяльності (додаток 6 до Інструкції
«Про прибутковий податок з громадян»),
чи зменшити загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід на суму витрат,
безпосередньо пов'язаних зі
здійсненням нотаріальної діяльності,
оскільки відсутні необхідні норми у
Законі України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а, отже, позивачем
занижено оподатковуваний дохід на 93 425,
30 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05.07.2012 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб в розмірі 14 013, 80
грн.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення став
висновок податкового органу про
заниження податкових зобов'язань за
декларацією про доходи за 2010 рік,
внаслідок врахування при визначенні
об'єкта оподаткування сум витрат,
понесених у зв'язку зі здійсненням
нотаріальної діяльності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку
щодо неправомірного включення
позивачем при визначенні об'єкта
оподаткування витрат, понесених у
зв'язку із здійсненням нотаріальної
діяльності.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що у разі
понесення приватним нотаріусом витрат,
що безпосередньо пов'язані з
отриманням ним доходів від здійснення
приватної нотаріальної практики, такі
витрати підлягають врахуванню при
визначенні оподатковуваного доходу.

Колегія суддів, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
не погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, враховуючи
наступне.

Пунктом 22.10 Прикінцевих положень
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» визнано таким, що
втратив чинність Декрет Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92
«Про прибутковий податок з громадян»,
крім розділу ІV у частині оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю.

Розділ ІV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» визначає особливості
оподаткування доходів від зайняття
підприємницькою діяльність і не
врегульовує особливості оподаткування
доходів осіб, які здійснюють незалежну
професійну діяльність.

Пунктом 1.9 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
визначено, що незалежна професійна
діяльність - це діяльність, що полягає в
участі фізичних осіб у науковій,
літературній, артистичній, художній,
освітній або викладацькій діяльності,
так само як діяльність лікарів (у тому
числі стоматологів, зубних техніків),
адвокатів, приватних нотаріусів,
аудиторів, бухгалтерів, оцінювачів,
інженерів чи архітекторів і помічників
зазначених осіб або осіб, зайнятих
релігійною (місіонерською) діяльністю,
іншій подібній діяльності, за умови
якщо такі особи не є найманими
працівниками чи суб'єктами
підприємницької діяльності, які згідно
з абзацом другим пункту 1.8 цієї статті
прирівнюються до найманої особи.

Даний закон не містить спеціального
розділу або статті, якими був би
встановлений механізм і порядок
оподаткування осіб, що здійснюють
незалежну професійну діяльність, в
тому числі нотаріальну діяльність.

Законом України «Про податок з доходів
фізичних осіб» для осіб, які здійснюють
незалежну професійну діяльність, для
цілей оподаткування не передбачено
виключення із загального річного
оподатковуваного доходу будь-яких
витрат, понесених у зв'язку з
отриманням доходу, податок з доходів
справляється з валового доходу,
отриманого від здійснення професійної
діяльності.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову в частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення Чаплинської
міжрайонної ДПІ Херсонської області
від 05.07.2012 року №, оскільки доходи
нотаріусів оподатковуються за
загальними нормами, встановленими
Законом України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Крім того, з приводу інших позовних
вимог судом першої інстанції
встановлено, що позивачем не надано
суду належних доказів на їх
обґрунтування.

У той же час, вимоги позивача щодо
визнання протиправним акта перевірки
не можуть бути предметом розгляду в
адміністративному суді, позаяк
зазначений акт не має обов'язкового
характеру, не змінює стану суб'єктивних
прав та обов'язків платника податків
(позивача у справі), а виступає лише
засобом фіксації виявлених податковим
органом порушень платником норм
податкового законодавства.

Отже, висновок суду апеляційної
інстанції є помилковим.

Відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Отже, прийняте апеляційним судом нове
рішення у справі про часткове
задоволення позову підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції - залишенню в силі відповідно
до ст. 226 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу Скадовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
у справі № 2а-3540/12/2170 скасувати.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.10.2012 року
у справі № 2а-3540/12/2170 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук