Справа № 724/4385/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 724/4385/14
інстанції: Зарічна Л.А.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області на Ухвалу Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 30 вересня 2014 року у справі
за заявою заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції ОСОБА_3 про зміну способу та
порядку виконання рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 30
вересня 2014 року заяву заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 про зміну способу та порядку
виконання рішення від 01.12.2010 року по
справі № 2а-2295/10 - задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
виконавчого листа № 2-а-2295, виданого 13
лютого 2012 року Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Прилуцькому
районі здійснити нарахування та
виплату пенсії ОСОБА_4 в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 11 травня
2010 року, з урахуванням проведених
виплат шляхом стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі на користь
ОСОБА_4 нараховану доплату в сумі 30623 (
тридцять тисяч шістсот двадцять три)
грн. 75 коп.

Не погодившись з даною ухвалою суду,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області звернулися з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати ухвалу Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 30 вересня 2014 року та
прийняти нове рішення по справі, яким у
задоволенні заяви заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 про зміну способу та порядку
виконання виконавчого листа № 2-а-2295,
виданого 13 лютого 2012 року Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області - відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що судом першої інстанції порушені
норми матеріального права, а також
неповно з'ясовані обставини, що мають
істотне значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з
відповідною заявою.

Згідно з повідомленням Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області рішення суду виконано в
частині здійснення перерахунку, а саме
стягувачу була нарахована доплата в
сумі 30623 (тридцять тисяч шістсот
двадцять три) гривні 75 копійок.

Виплата буде здійснена при надходженні
коштів Державного бюджету.

Тобто, боржник у повному обсязі не
виконав постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 01.12.2010 року по справі №
2а-2295/10, а саме: боржник здійснивши
нарахування стягувачу належної
державної пенсії не виплатив
нараховану суму, посилаючись на те, що
не може виконати рішення суду з
незалежних від нього причин -
відсутність виділених на ці цілі
коштів з Державного бюджету України.

Таким чином, боржник не відмовляється в
самостійному порядку повністю
виконати рішення суду, однак по
незалежним від нього причинам не може
цього зробити.

Задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що боржником
є державний орган, що унеможливлює
вирішення правовим шляхом питання
виконання постанови суду в частині
зобов'язання здійснити виплату і ця
обставина є підставою для зміни
способу і порядку виконання судового
рішення.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, з огляду на
наступне.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2011 року
у справі № 2-а-2295/10 постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області змінено,
виклавши абзац третій резолютивної
частини рішення в такій редакції:
"Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Прилуцькому районі
Чернігівської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності з вимогами ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 11 травня
2010 року, з урахуванням проведених
виплат".

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 01.12.2010 року,
зміненого постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.12.2011 року та наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог, і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. В
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак слід розуміти відмінності між
позовною вимогою, як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
від способу виконання судового
рішення, як одного з його заходів, що
унеможливлює зміни судового рішення за
відсутності на це процесуальних
повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Наведене свідчить, що позивачем не
доведено обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим,
- а отже і підстав для зміни способу і
порядку виконання рішення немає.

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Ухвала постановлено судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання по суті.

Згідно ст.ст. 199, 204 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує ухвалу
суду першої інстанції, і постановляє
нову, якщо вона постановлена з
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Керуючись, ст.ст. 41, 155, 195, 196, 197, 199, 204, 205,
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області на Ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 30 вересня 2014
року - задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 30
вересня 2014 року - скасувати.

Постановити нову Ухвалу, якою в
задоволенні заяви заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 про зміну способу та порядку
виконання рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.