Справа № 813/1986/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа №
5777/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника відповідача
Каранця Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
у справі за позовом підприємства
«Граніт» Львівської обласної
організації Українського товариства
глухих до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними і скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство «Граніт» Львівської
обласної організації Українського
товариства глухих (далі - Підприємство
«Граніт» ЛООУТГ) звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, (далі -
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
ГУ Міндоходів у Львівській області), в
якому з урахуванням уточнень до
позовних вимог від 05.03.2014 року просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
та № від 24.02.2014р.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду позов
задоволено повністю, визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 24.02.2014р. №
та № .

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач, який просить
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тими
обставинами, що суд першої інстанції
безпідставно визнав дійсними
господарські операції між Позивачем та
ТзОВ «НПКП «Техекспо», ТзОВ «Компанія
Юна Груп», оскільки, як вбачається з
актів перевірок вказаних контрагентів
з питань дотримання вимог податкового
законодавства у них відсутній рух
активів, зобов'язань чи власного
капіталу у процесі здійснення
господарської операції: відсутні
фізичні, технічні та технологічні
можливості до вчинення задекларованих
господарських операцій, а саме:
відсутній кваліфікований персонал;
незначний штат працюючих осіб при тому,
що статутна діяльність потребує участі
більшої кількості людей, в т.ч. зі
спеціальною освітою; наявність в штаті
тільки керівних посад. Крім того, з
актів перевірок контрагентів
вбачається відсутність у них основних
фондів (за умови, що вони необхідні для
здійснення операцій), у тому числі
транспортних засобів, приміщень для
зберігання товарів. Крім того, судом
першої інстанції не взято до уваги
заперечень відповідача щодо
неналежного оформлення актів
приймання-передачі виконаних робіт.
Також апелянт посилається на довідку
Департаменту будівництва, ЖКГ,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА, яка виступала
замовником ремонтних робіт на
території «Резиденція» Синьогора», про
відсутність фінансово-господарських
операцій з підприємствами «граніт» та
«Компанія Юна Груп».

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач - Підприємство «Граніт» ЛООУТГ
зареєстроване Виконавчим комітетом
Львівської міської ради 26.02.1999 року за
№08791, код за ЄДРПОУ - 20824594. Взятий
на облік в органах Державної
податкової служби України з 02.08.1004р. за
№5004, перебуває на обліку в ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області.
Місцезнаходження позивача: м. Львів,
вул. Шевченка, 323, фактичне
місцезнаходження: м. Львів, вул.
Шевченка, 323.

Згідно з ліцензією серії АД №075092
позивач вправі здійснювати
господарську діяльність, пов'язану з
створенням об'єктів архітектури
(будівництво об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності).

На підставі направлення від 31.01.2014р. №55
та наказу від 31.01.2014р. №83, виданого ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області,
згідно з пп.75.1.2. п.75.1. ст.75, п.п.78.1.1 ст.78
Податкового кодексу України проведена
позапланова невиїзна перевірка
Підприємства «Граніт» ЛООУТГ (код
ЄДРПОУ - 20824594) з питань правомірності
формування сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
ПДВ та їх подальший вплив на
правильність формування доходів та
витрат по взаємовідносинах з ПП
«Мегабуд-Захід» (код ЄДРПОУ - 36609873) за
вересень 2012 року, ПП «Транс-Капітал»
(код ЄДРПОУ - 38099245) за жовтень 2012 року, ПП
«Гарант сервіс плюс» (код ЄДРПОУ - 37801554)
за жовтень 2012 року, ТзОВ «НПКП
«Техекспо» (код ЄДРПОУ - 30163213) за
листопад 2012 року, ПП «Компанія Юна
Груп» (код ЄДРПОУ - 37919830) за листопад 2012
року. За результатами перевірки
складено акт №48/36/22-01/20824594 від 12.02.2013р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем:

1) п.1, п.2 ст.215, ст.203, ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України, п.44.6 ст.44,
п.п.14.1.2 п.14.1 ст.14, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого завищено
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
проведені по нікчемних правочинах за 4
квартал 2012 року на загальну суму
1224273грн. в т.ч. по контрагенту ТзОВ «НПКП
«Техекспо» на суму 807243грн. та
контрагенту ПП «Компанія Юна Груп» за 4
квартал 2012 року на суму 257097грн.

2) п.1, п.2 ст.215, ст.203, ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України, п.44.6 ст.44,
п.198.1, п.198.2, п.198.6 п.198 ПК України, в
результаті чого завищено податковий
кредит по безтоварних операціях за
листопад 2012 року на загальну суму
244855грн.в т.ч. по контрагенту ТзОВ «НПКП
«Техекспо» на суму 83406грн. та
контрагенту ПП «Компанія Юна Груп» за 4
квартал 2012 року на суму 244855грн.

На підставі Акта перевірки
№48/36/22-01/20824594 від 12.02.2013р. ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
винесено:

1) податкове повідомлення-рішення №
000762201 від 24.02.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість на суму
367282,5грн. в т.ч. 244855грн. за основним
платежем, 122427,5грн. за штрафними
санкціями;

2) податкове повідомлення-рішення №
000752201 від 24.02.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання позивача з
податку на прибуток на суму 321371,25грн., в
т.ч. 257097грн. за основним платежем та
64274,25грн. за штрафними санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
доведеності реальності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами ТзОВ «НПКП «Техекспо» і
ПП «Компанія Юна Груп».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

На виконання договору підряду
П/Л-121387/НЮ від 05.09.2012р., укладеного між
позивачем та ДП «Південна залізниця» в
особі начальника відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця №1», позивачем укладеного
договір субпідряду №13/26 від 29.10.2012 року
з ТзОВ «НПКП «Техекспо».

Відповідно до п.1.1 договору підряду
П/Л-121387/НЮ від 05.09.2012р. замовник (позивач)
доручає, а підрядник (ТзОВ «НПКП
«Техекспо») зобов'язується виконати
будівельно-монтажні роботи на об'єктах,
визначених замовником.

На підтвердження реальності виконання
робіт за договором в справі наявні
копії таких документів: договору
субпідряду №13/26 від 29.10.2012 року, довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт (роботи з благоустрою території
ремонтно-екіпірувального депо
Харківської вагонної дільниці) за
листопад 2012 року, акта №1 приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012 року.

Оплата за виконані ТзОВ «НПКП
«Техекспо» роботи здійснена позивачем
в повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями від 12.12.2012р. №550
на суму 125930грн., від 10.01.2013р. №627 на суму
261894,04грн., від 25.04.2013р. №806 на суму
20000грн., від 30.04.2013р. №812 на суму
160867,84грн., від 20.05.2013р. на суму 30000грн.,
від 24.05.2013р. №868 на суму 105000грн., від
05.06.2013р. №904 на суму 100000грн., від 07.06.2013р.
№916 на суму 165000грн.

На підтвердження віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за період,
що перевірявся, позивач надав суду
податкову накладну, що не має жодних
недоліків та порядок її заповнення
відповідає діючому законодавству. Суми
ПДВ за цією податковою накладною
включені підприємством в податковий
кредит відповідного періоду та
відповідають даним податкової
декларації по ПДВ.

Податкова накладна від 30.11.2012р. №33 на
суму ПДВ 161448,65грн., яка отримана від
ТзОВ «НПКП «Техекспо», внесена в реєстр
податкових накладних та задекларована
в податковій звітності у відповідному
звітному періоді в складі інших
отриманих податкових накладних, що
сторонами не заперечується.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку доводам відповідача, на які він
знову посилається в апеляційній
скарзі, про неможливість підтвердження
факту проведення позивачем операцій з
ТзОВ «НПКП «Техекспо» через
відсутність у контрагента технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів і транспортних засобів, як
доказ неможливості самостійно
здійснювати фінансово-господарську
діяльність, оскільки суб'єктам
господарювання не заборонено залучати
до здійснення фінансово-господарської
діяльності інші підприємства чи
підприємців на договірних засадах без
їх прийняття на роботу, орендувати
майно та транспортні засоби. В свою
чергу, відповідачем під час проведення
перевірки, вказана обставина не
досліджувалась та не відображена в
акті перевірки.

Крім того, як вірно зазначив суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні, в
період здійснення господарських
операцій ТзОВ «НПКП «Техекспо» було
включене до ЄДРПОУ та було платником
податку на додану вартість. Доказів
відсутності статусу платника податку
на додану вартість у ТзОВ «НПКП
«Техекспо» чи анулювання свідоцтва
платника податку на додану вартість у
ТзОВ «НПКП «Техекспо» з боку
відповідача надано не було.

Певна дефектність деяких первинних
документів - відсутність інформації
про осіб, які підписали акти
приймання-передачу робіт - не
спростовує правильності висновків
суду першої інстанції щодо реальності
здійснення господарських операцій з
ТзОВ «НПКП «Техекспо», оскільки
досліджені судом докази в сукупності
підтверджують даний факт.

Щодо господарських взаємовідносин
позивача з ПП «Компанія Юна Груп» (код
ЄДРПОУ - 37919830) з матеріалів справи
вбачається, що на виконання договору
підряду №111-20/11 від 28.09.2012р., укладеного
між позивачем та ТОВ «УНР ПІБ»,
позивачем укладеного договір
будівельного субпідряду №29-10 від 29.10.2012
року з ПП «Компанія Юна Груп».

Згідно з п.1 договору будівельного
субпідряду №29-10 від 29.10.2012 року
субпідрядник (ПП «Компанія Юна Груп»)
зобов'язується за завданням підрядника
(позивача) виконати роботи по об'єкту
«Корпус для супроводжуючих осіб по
вул.Зарічна в с.Гута Богородчанського
району Івано-Франківська області -
будівництво».

Реальність виконання робіт за
договором підтверджується копіями
договору будівельного субпідряду №29-10
від 29.10.2012 року, акта №1
приймання-виконання будівельних робіт
за листопад 2012 року, довідки про
вартість виконаних робіт (та витрати)
за листопад 2012 року.

Оплата за виконані ПП «Компанія Юна
Груп» роботи здійснена позивачем в
повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями від 12.12.2012р. №548
на суму 65060грн., від 24.12.2012р. №574 на суму
50000грн., від 31.01.2013р. №656 на суму 100000грн.,
від 15.03.2013р. №731 на суму 65000грн., від
15.03.2013р. №732 на суму 45000грн., від 28.03.2013р.
№761 на суму 110000грн., від 05.04.2013р. на суму
40375,40грн.

На підтвердження віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за період,
що перевірявся, позивач надав суду
податкову накладну, що не має жодних
недоліків та порядок її заповнення
відповідає діючому законодавству. Суми
ПДВ за цією податковою накладною
включені підприємством в податковий
кредит відповідного періоду та
відповідають даним податкової
декларації по ПДВ.

Податкова накладна від 29.11.2012р. №2 на
суму ПДВ 83405,90грн., яка отримана від ПП
«Компанія Юна Груп», внесена в реєстр
податкових накладних та задекларована
в податковій звітності у відповідному
звітному періоді в складі інших
отриманих податкових накладних, що
сторонами не заперечується.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з оцінкою суду
попередньої інстанції щодо
безпідставності доводів відповідача
про неможливість підтвердження факту
проведення позивачем операцій з ПП
«Компанія Юна Груп» через відсутність
у контрагента технічного персоналу,
основних фондів, виробничих активів і
транспортних засобів, як доказ
неможливості самостійно здійснювати
фінансово-господарську діяльність,
оскільки суб'єктам господарювання не
заборонено залучати до здійснення
фінансово-господарської діяльності
інші підприємства чи підприємців на
договірних засадах без їх прийняття на
роботу, орендувати майно та
транспортні засоби. В свою чергу,
відповідачем під час проведення
перевірки, вказана обставина не
досліджувалась та не відображена в
акті перевірки.

Крім того, в період здійснення
господарських операцій ПП «Компанія
Юна Груп» було включене до ЄДРПОУ та
було платником податку на додану
вартість. Доказів відсутності статусу
платника податку на додану вартість у
ПП «Компанія Юна Груп» чи анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість у ПП «Компанія Юна Груп» з
боку відповідача надано не було.

Посилання апелянта на інформацію
Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про відсутність
фінансово-господарських операцій з
підприємством «Граніт» ЛООУТГ та ПП
«Компанія Юна Груп» також
безпідставні, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що з даним
департаментом ні позивач, ні ПП
«Компанія Юна Груп» стосунків не мали,
оскільки договір підряду був укладений
позивачем з ТОВ «УНР ПІБ», а ПП
«Компанія Юна Груп» укладала договір
підряду з Підприємством «Граніт»
ЛООУТГ.

Також не спростовує законності
висновків суду першої інстанції про
доведеність факту реальності
господарських операцій між позивачем
та ПП «Компанія Юна Груп» посилання
апелянта на відсутність в актах
приймання виконаних робіт інформації
про договір та осіб, які підписали акт,
оскільки іншими первинними
документами доведено фактичність
даних господарських операцій.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

В числі обов'язкових ознак
господарської діяльності в
відповідності до вищезазначених норм:
здійснення їх суб'єктами господарської
діяльності в сфері громадського
виробництва; скерованість на
виготовлення і реалізацію продукції,
виконання робіт або надання послуг;
результати цієї діяльності (продукція,
роботи, послуги), які мають вартісний
характер і ціновий вираз.

Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.99 р. N 996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондується з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II ПК України.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас, відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незвершених капітальних
інвестицій в необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх
імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або
поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Виходячи з
вимог вказаного вище Закону,
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 цього
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення про
документальне забезпечення запасів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
05.06.1995 року № 168/704, первинні документи
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Згідно з пп. 2.15
-2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документів обов'язкових реквізитів
та відповідність господарської
операції діючому законодавству,
логічна зв'язку показників.
Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним документам, встановленому
порядку приймання, зберігання та
витрачання грошових коштів,
товарно-матеріальних цінностей та
іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні. Виходячи з вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні»,
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку. Таким чином,
для надання первинним документам
юридичної сили і доказовості, вони
повинні бути складені до вимог чинного
законодавства.

Стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» встановлює вимоги
до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з
положеннями цієї статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, для надання первинним документам
юридичної сили і доказовості, вони
повинні відповідати вимогам чинного
законодавства України. При цьому,
фактичні витрати на послуги повинні
оформлятися відповідними документами,
які б підтверджували фактичне
виконання тієї чи іншої господарської
операції.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені ст. 9
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Із матеріалів справи вбачається, що
надані позивачем докази в повній мірі
підтверджують реальність
господарських відносин з
контрагентами, а відповідні первинні
документи є тими документами, на
підставі яких ведеться податковий та
бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні».

Суд апеляційної інстанції
погоджується також з посиланнями суду
попередньої інстанції на те, що
відповідно до ст.67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч.1 ст.19 Конституції
України).

Платник податків, який через
покладений на нього законами обов'язок
щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) вступає у
зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом.
Також, слід враховувати і те, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне за собою
відповідну відповідальність та інші
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податків права на віднесення
відповідних витрат до валових та
сплачених ним у ціні товару
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, якщо
останній виконав усі передбачені умови
щодо нього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. Крім того, платник
податку не повинен нести
відповідальність за невиконання
постачальником його зобов'язань зі
спати податку і в результаті чого
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. Такі вимоги стають
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності. Ця
позиція суду узгоджується із практикою
Верховного Суду України та рішенням
Європейського суду з прав людини у
справі «Булвес» АД проти Болгарії» від
22.01.2009р. (заява №3991/03).

Таким чином, із урахуванням
встановлених обставин у справі та
доказів, якими вони обґрунтовуються,
суд першої інстанції дійшов
підставного висновку, що висновки
органу державної податкової служби,
викладені в акті перевірки, не
підтверджуються належними та
допустимими доказами, а тому, позивачем
не допущені порушення податкового
законодавства в межах цього спору і
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області від
24.02.2014р.№ та № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

У зв'язку з тим, що доводи апеляційної
скарги не спростовують законності
висновків суду першої інстанції,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2014 року у справі № 813/1986/14 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено 12.12.2014