Справа № 872/9960/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2014 рокусправа № 811/947/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року у справі №811/947/13-а за позовом
Приватного підприємства «Карбон-С» до:
про Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Карбон-С» (далі
по тексту - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач), в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та
№ від 06.03.2013 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року відкрито адміністративне
провадження у справі №811/947/13-а. (а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що дії відповідача є неправомірними, а
податкові повідомлення - рішення
винесені з порушенням вимог чинного
законодавства.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року у справі №811/947/13-а
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Чубара Н.В.) (т.3, а.с.202-204)

Відповідач - Знам'янська об'єднана
державна податкова інспекція
Кіровоградської області Державної
податкової служби, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року у справі №811/947/13-а та відмовити в
задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог
відповідач зазначив, що висновки,
викладені в акті перевірки від 22.02.2013
року № 30/22/3461531, стосовно заниження
податку на прибуток в сумі 559950,00 грн. та
податку на додану вартість у сумі 531258,00
грн. є правомірними та такими, що
відповідають дійсним обставинам
справи.

Позивач та відповідач про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників осіб, які беруть участь у
справі.

У судовому засіданні, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
посадовою особою Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби в період з
07 лютого 2013 року по 15 лютого 2013 року
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку Приватного
підприємства «Карбон-С» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та правомірності
декларування валових доходів та
валових витрат з податку на прибуток по
взаємовідносинах з ПП
«Аналітикбудторг» за період з 01 липня
2011 року по 31 грудня 2011 року, з ПП «Етера
ВК» за період з 01 жовтня 2011 року по 31
грудня 2011 року та з ТОВ «Весна», ПП
«Дімбуд-Плюс» за період з 01 квітня 2012
року по 30 вересня 2012 року, результати
якої оформлено актом №30/22/34611531 від 22
лютого 2013 року.

Податковий орган в акті перевірки
зазначив, що правочини між позивачем та
його контрагентами здійснені без мети
настання реальних наслідків. Отже
зазначені правочини є нікчемними і не
створюють юридичних наслідків, такі
правочини, по суті, вчинялися з метою
заниження об'єкту оподаткування,
несплати податків. Діяльність
позивача була спрямована на здійснення
операцій, пов'язаних з отриманням
податкової вигоди з
контрагентами-постачальниками, які не
виконували своїх зобов'язань.

06 березня 2013 року на підставі акту
перевірки №30/22/34611531 від 22 лютого 2013
року відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі за основним
платежем - 559950,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
279975 грн.;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі за основним
платежем - 531258,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
265629,00 грн.

Колегією суддів встановлено, що
позивач в перевіряємий період мав
господарські взаємовідносини із ПП
«Аналітикбудторг», ПП «Етера ВК», ТОВ
«Весна», ПП «Дімбуд-Плюс».

Із матеріалів справи вбачається, що
первинні документи, а саме: накладні,
податкові накладні, акти виконаних
робіт та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт, акти
приймання - передачі позивачем та
контрагентами належним чином складені
на виконання укладених між ними угод.
Всі документи підписані
відповідальними особами та скріплені
печатками як позивача так і
контрагентів. Оплата послуг
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції стосовно доведеності
фактичного здійснення господарських
операцій, суми по яких позивачем
включені до складу податкового
кредиту. Первинні документи складені
відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів бере
до уваги ту обставину, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення правочину між
позивачем та контрагентами з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, а саме, рішення суду у
цивільній чи господарській справі,
вироку суду у кримінальній справі або
іншого належного доказу на
підтвердження відсутності реального
характеру здійснених позивачем
господарських операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно протиправності
податкових повідомлень - рішень
відповідача № та № від
06.03.2013 року.

За даних обставин суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 24 квітня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року у справі №811/947/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 08 грудня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна