Справа № 822/2614/14
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2614/14

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
В.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сансервіс" на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Сансервіс" до
Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення і картки відмови та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Сансервіс"
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання дій неправомірними, визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів №400000004/2012/000034/1 та картки
відмови №400040000/2012/00122, зобов'язання
визначити ціну товару за основним
методом - ціною товару, зобов'язання
зарахувати надмірно сплачені кошти в
розмірі 23493,71 грн. в рахунок майбутніх
платежів позивача з митного оформлення
товарів.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року, залишеною без змін відповідно
до ухвали Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 травня 2014 року постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року скасовано, справу
направлено до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою позовні вимог задовольнити.

Від представників сторін до суду
надійшли заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, судом встановлено, що між ТОВ
"Сансервіс" та підприємством "TECNOLEGNO" srl
(Італія) укладено контракт від 16.05.2012 №
16/05-2012, відповідно до умов якого позивач
зобов'язується купити товар за цінами,
зазначеними у рахунку-фактурі по
передоплаті на умовах EXW Pisarro. Згідно з
положенням "Інкотермс-2010" на умовах
"франко-завод" зобов`язання продавця
щодо поставки вважається виконаним
після того, як він надав покупцеві
товар на своєму підприємстві (тобто на
заводі, фабриці, складі і т.д.). Зокрема,
продавець не відповідає за вантаження
товарів на надані покупцем транспортні
засоби. Покупець не несе всі витрати і
ризики у зв`язку із перевезенням
товарів з підприємств продавця до
місця призначення.

Договором транспортної експедиції
(доручення на експедування) від 05.10.2012
року №021787, укладеного між ТОВ
"Сансервіс" та ТОВ "Емонс Україна",
передбачено обов`язки замовника. Так,
згідно з п.2.2 та 2.3 зазначеного договору
замовник (ТОВ "Сансервіс") забезпечує у
тому числі завантаження або
розвантаження транспортних засобів,
здійснює підготовку та надійне
пакування вантажу.

При ввезенні на митну територію
України, передбаченого контрактом
товару - автоматичний односторонній
шліфувальний верстат для обробки
кромки (модель COMPACT 32, серійний номер
3630), уповноваженою особою позивача
подано митну декларацію №400000000/2012/909730,
а також пакет документів, передбачених
ч.2 ст. 53 МКУ.

За результатами контролю митницею
встановлено, що надані до митного
оформлення документи за митною
декларацією від 23.10.2012 року №
400040000/2012/006377 не містили всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості.
Відповідно до п.2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 599
"Про затвердження Форми декларації
митної вартості та Правил її
заповнення", посадова особа митниці у
графі "Для відміток митного органу"
декларації митної вартості на
паперовому носії вчинила запис про
необхідність подання документів та
провела консультацію з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митниці.
Уповноважена особа декларанта ТОВ
"ЕПАС" з даною вимогою ознайомилась та
зазначила, що надати документи немає
можливості та власноруч зробленим
записом підтвердила проведення
консультації шляхом зазначення фрази
"Проведена консультація" та засвідчила
запис підписом із зазначенням дати
проведення консультації.

В подальшому Хмельницькою митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів №400000004/2012/000034/1,
в якому зазначено, що причиною
незастосування першого методу стало
неподання до митного оформлення
документів, які підтверджують складові
митної вартості. Також в рішенні
зазначено, що метод 1- не застосовано в
зв`язку не поданням додаткових
документів у відповідності до п.3 ст.53
МКУ, метод 2 - не застосовано через
відсутність інформації в декларанта та
митного органу, тому було застосовано
метод 3 - резервний, ВМД від 01.08.2012 року №
400040000/2012/4521.

На підставі рішення про коригування
митної вартості товарів №400000004/2012/000034/1
від 24.10.2012 року відповідач виставив
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№400040000/2012/00122 від 24.10.2012 року, якою
відмовив у митному оформленні (випуску)
товарів.

Не погодившись з рішеннями
Хмельницької митниці, позивач
звернувся з адміністративним позовом
до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення відповідача про коригування
митної вартості №400000004/2012/000034/1 від
24.10.2012 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400040000/2012/00122
від 24.10.2012 року відповідають вимогам
Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 травня 2014 року скасовано
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року, справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд,
суд першої інстанції виходив з того, що
судами всупереч вимогам КАС України не
з'ясовано, які сумніви щодо складових
митної вартості стали причиною для
витребування у позивача додаткових
документів.

Згідно з ч. 5 ст. 227 КАС України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при розгляді
справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

В рішенні про коригування митної
вартості товарів зазначено, що
документи визначені у п. 2 ст. 53 МК
України, не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті
(документи, що містять відомості про
вартість пакування та страхування), у
зв'язку з чим необхідно подання
додаткових документів у відповідності
до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України:
висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Метод 1 не
застосовано в зв'язку з не поданням
додаткових документів у відповідно до
п. 3 ст. 53 МКУ. Консультацію проведено.
Метод 2 не застосовано через
відсутність інформації в декларанта та
митного органу щодо оформлення
ідентичних товарів. Застосовано метод
3, інформація щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, зокрема
ВМД №400040000/2012/4521 від 01.08.2012 року.

Суд зазначає, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак такі повноваження мають бути
реалізовані лише за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Так, під час митного контролю у
відповідача виникли сумніви щодо
вартості імпортованого товару, а саме:
щодо включення до митної вартості
товару витрат на пакування та
страхування.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є, зокрема, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Умовами зовнішньоекономічного
контракту №16/05-2012 від 16 травня 2012 року
не передбачено обов'язок сторін по
страхуванню обладнання. Правилами EXW
Інкотермс-2000 також не передбачено
такого обов'язку у сторін контракту.
Враховуючи, що позивач взяв на себе всі
ризики по втраті чи пошкодженні товару
та не проводив страхування товару, то
відповідно у позивача відсутній
обов'язок по наданню до митного органу
разом із митною декларацією страхових
документів, а також документів, що
містять відомості про вартість
страхування, оскільки за правилами
пункту 8 частини 2 статті 53 Митного
кодексу України такий обов'язок
виникає у декларанта тільки у випадку
страхування товару.

Разом з тим, згідно з умовами поставки
товару EXW Інкотермс-2000 продавець
зобов'язаний за свій рахунок сплатити
витрати, пов'язані з упаковкою,
необхідною для перевезення товару. У
пункті 6.2 зовнішньоекономічного
контракту № 16/05-2012 від 16 травня 2012 року
передбачено обов'язок покупця
проконтролювати цілісність нейлонової
упаковки товару. Крім того, договором
транспортної експедиції від 05.10.2012 року
№ 021787, укладеного між позивачем та ТОВ
"Емонс Україна", встановлено обов'язок
замовника забезпечити підготовку та
надійне пакування вантажу.

Відповідно до п.п. "в" п. 1 ч. 10 ст. 58
Митного кодексу України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема, витрати, понесені покупцем на
вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач
зобов'язаний був надати митному органу
при поданні митної декларації
документи, що підтверджують вартість
пакування товару.

Ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України
встановлено обов'язок декларанта
надати на вимогу органу доходів і
зборів додаткові документи у разі, якщо
подані для митного оформлення
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

Як встановлено судом, декларантом не
були надані додаткові документи, які
підтверджують числові значення
складової митної вартості товару, про
що представником декларанта зазначено
у митній декларації.

Колегія суддів не бере до уваги надані
позивачем роз'яснення Продавця щодо
пакування та навантажувальних робіт,
копію відомості про облік та
розрахунок тари і пакувальних
матеріалів, у яких надходять товари, що
підлягають митному оформленню в режимі
імпорту, квитанцію про сплату вартості
утилізації пакування (а. с. 79-82),
оскільки вказані документи не
подавались декларантом при митному
оформленні товару, тому об'єктивно не
могли бути враховані митним органом.

Крім того, умови передачі товару,
відсутність обов'язку сторін щодо його
страхування, спосіб та умови доставки
товару на митну територію України
обумовлені сторонами в Договорі
купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного
кодексу України орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Оскільки декларантом не було виконано
вимоги щодо надання додаткових
документів, відповідач обґрунтовано
прийняв оскаржуване рішення та картку
відмови в митному оформленні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Сансервіс"
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.