Справа № 2а-9801/11/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-9801/11/1370
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретаря судового засідання Русенко
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Дзвоник М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Сихівського відділу
Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про скасування постанови, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
вище адміністративним позовом до
Сихівського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, в якому
просить суд визнати протиправною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 25.08.2011 року
ВП № 28341656.
Позовні вимоги мотивовані
неправомірним винесенням державним
виконавцем постанови про відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови про накладення
адміністративного стягнення після
закінчення трьохмісячного строку для
її пред'явлення до виконання. З
аналогічних підстав, позивач вважає
неправомірними дії відповідача про
відкриття виконавчого провадження.
Відповідачем подано до суду
адміністративний позов, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
вказаного вище позову мотивуючи тим, що
виконавчий документ пред'явлений до
виконання в межах трьох місячного
терміну з дня винесення судового
рішення, а постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена
державним виконавцем в трьох денний
строк з дня надходження до нього
вказаного вище виконавчого документа.
Крім того, у запереченні на
адміністративний позов відповідач
зазначає, що термін протягом якого
виконавчий документ пред'являється до
виконання державному виконавцю не
враховується до строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві. Додатково пояснив, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа.
Крім того, зазначає що отримання
державним виконавцем виконавчого
документу після закінчення строку для
його пред'явлення до виконання є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження. Вважає, що не
підлягає виконанню постанова про
накладення адміністративного
стягнення, якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
винесення. У зв'язку з чим, просить суд
задовольнити позов в поновному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмовому
запереченні. Додатково пояснив, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження винесена та скерована
позивачу з дотриманням термінів
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження». Просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
начальником ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ
при ГУ МВС України у Львівській області
винесено постанову від 23.03.2011 року
серія ВС 1 № 6625 в справі про
адміністративне правопорушення, якою
встановлено порушення позивачем ч. 1
ст. 122 КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, з метою
примусового виконання вказаної
постанови органами державної
виконавчої служби вирішено стягнути з
позивача подвійний розмір штрафу в
сумі 510 грн. 00 коп.

Постановою відповідача від 25.08.2011 року
відкрито виконавче провадження
ВП № 28341656 з виконання постанови № ВС
025925 від 23.03.2011 року про стягнення з
ОСОБА_3 штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. в
дохід держави. Позивачу надано строк
для добровільного виконання постанови
до 01.09.2011 року. З вказаної вище
постанови про відкриття виконавчого
провадження вбачається, що документ
про примусове виконання поданий 25.08.2011
року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Порядок виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення регулюється Кодексом
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП).

Положення ст.ст. 299, 300 КУпАП
передбачають, що постанова про
накладення адміністративного
стягнення підлягає виконанню з моменту
її винесення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом та іншими законами
України. Постанова про накладення
адміністративного стягнення
виконується уповноваженим на те
органом у порядку, встановленому КУпАП
та іншими законами України.

Згідно з ст. 303 КУпАП, не підлягає
виконанню постанова про накладення
адміністративного стягнення, якщо її
не було звернуто до виконання протягом
трьох місяців з дня її винесення. У разі
оскарження чи опротестування
постанови відповідно до ст. 291
вказаного Кодексу, перебіг строку
давності зупиняється до розгляду
скарги або протесту. У разі відстрочки
виконання постанови відповідно до ст.
301 вказаного Кодексу перебіг строку
давності зупиняється до закінчення
строку відстрочки.

Як вбачається з положення ст. 308 КУпАП,
примусове виконання постанови про
стягнення штрафу здійснюється
відділом державної виконавчої служби
за місцем проживання порушника, роботи
або за місцем знаходження його майна в
порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку регулюється Законом України
«Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів. Виходячи з
аналізу цієї статті, одним з видів
виконавчих документів, що підлягають
виконанню державною виконавчою
службою є постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Як вбачається з положень ст. 25 Закону
України «Про виконавче
провадження»державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання визначені ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження». Зі змісту п. 1 ч. 1 цієї
статті вбачається, що постанови
органів (посадови осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення можуть бути пред'явлені
до виконання протягом трьох місяців.

Стаття 25 Закону України «Про виконавче
провадження»передбачає що, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Отже, норма ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження»передбачає
можливість відкриття державним
виконавцем виконавчого провадження
тільки в межах строку, встановленого
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання.

Постанова начальника ВДАІ з ОАТ м.
Львова та АТІ при ГУ МВС України у
Львівській області від 23.03.2011 року
серія ВС 1 № 6625 в справі про
адміністративне правопорушення
надійшла до відповідача 20.04.2011 року, що
підтверджується витягом з журналу
вхідних документів про відкриття
виконавчого провадження.

При дослідженні витягу з журналу
обліку виконавчих документів,
переданих державному виконавцю, судом
встановлено, що постанова начальника
ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ
при ГУ МВС України у Львівській області
від 23.03.2011 року серія ВС 1 № 6625 в справі
про адміністративне правопорушення
передана державному виконавцю 25.08.2011
року.

Враховуючи те, що постанова начальника
ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при ГУ МВС
України у Львівській області серія ВС 1
№ 6625 винесена 23.03.2011 року, то строк
пред'явлення її до виконання
завершився 23.06.2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що
вказана постанова подана до органу
державної виконавчої служби з
дотриманням трьохмісячного строку
пред'явлення її до виконання, а саме -
20.04.2011 року. Тому, відповідачем
правомірно винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
25.08.2011 року ВП № 28341656.

Щодо твердження позивача про
невідповідність виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку із незазначенням у ньому
ідентифікаційного коду і номеру сторін
виконавчого провадження, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»у
виконавчому документі, зокрема,
зазначаються ідентифікаційний код
суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню.

Щодо незазначення у виконавчому
документів ідентифікаційного коду
стягувача та ідентифікаційного номеру
боржника, суд зазначає, що вказані
номера та коди зазначається у
виконавчому документі за його
наявності. Проте, в матеріалах справи
відсутні докази, які б підтверджували
наявність відомостей про
ідентифікаційний код стягувача та
ідентифікаційний номер боржника на
момент винесення виконавчого
документа.

Ідентифікаційні коди та номери сторін
у виконавчому провадженні можуть
зазначатися у виконавчому документі
лише у разі, якщо такі відомі органу, що
видає виконавчий документ. Так само й
інші відомості, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зазначаються у виконавчому документі,
у випадку якщо вони відомі такому
органу чи посадовій особі, що видає
виконавчий документ. Отже, суд вважає,
що зазначення таких реквізитів у
виконавчому документі не є
обов'язковим у випадку, якщо вони не
відомі органу, що його видає.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження»у заяві про відкриття
виконавчого провадження стягувач
вправі зазначити відомості, що
ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника. Проте, зазначення
таких відомостей є правом, а не
обов'язком стягувача.

Вимоги щодо зазначення у виконавчому
документі індивідуальних
ідентифікаційних номерів та кодів
сторін виконавчого провадження
спрямовані на їх ідентифікацію та
покликані сприяти державному
виконавцю у примусовому виконанні
судового рішення. Незазначення у
виконавчому листі ідентифікаційного
коду та номеру сторін виконавчого
провадження не становить перешкоди
державному виконавцю в їх
ідентифікації та жодним чином не
впливає на права та обов'язки позивача,
як боржника у виконавчому провадженні,
а тому не може бути самостійною
підставою для визнання виконавчого
документа таким, що не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження».

Також, суд зазначає, що державний
виконавець не уповноважений
перевіряти чинність виконавчого
документа, а виключно його
відповідність вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
підвідомчість виконавчого
провадження, строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання
тощо. Крім того, позивачем не доведено
наявності жодних інших обставини, що
перешкоджали б відкриттю державним
виконавцем виконавчого провадження.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Узагальнюючи викладене вище, суд
дійшов висновку, що постанова
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження від
25.08.2011 року ВП № 28341656 є правомірною.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати згідно з ст. 94 КАС
України стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 19 жовтня 2011 року.

Суддя
Гулик А.Г.

З оригіналом згідно

Суддя
Гулик А.Г.