Справа № 804/16686/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р. справа № 804/16686/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю сторін:

представника позивача
Колядінцева М.А.

представник відповідача
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "МС
Девелопмент" до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 29.05.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

13 жовтня 2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «МС Девелопмент»
(далі - ТОВ «МС Девелопмент», позивач)
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі - ДПІ у
Кіровському районі м.
Дніпропетровська, відповідач), в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 29.05.2014
р., видане Державною податковою
інспекцією у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про сплату
податку на додану вартість в розмірі 538
080,00 грн., в тому числі 358 720,00 грн. за
основним платежем та 179 360,00 грн.
штрафних санкцій, заснованих за
порушення п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «МС Девелопмент» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ТОВ «Інтервенто» за
період січень 2014 року, за результатами
якої складено акт перевірки №
994/04-65-22-03/35861700 від 19.05.2014р., висновки
якого щодо порушення п.198.1 п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України та
заниження податку на додану вартість в
розмірі 358 720,00 грн., є хибними, не
ґрунтуються на дійсних фактичних
обставинах та зроблені у зв'язку з
невірним застосуванням норм
податкового законодавства, без
належного дослідження наданих
позивачем до перевірки первинних
документів, у зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від 29.05.2014
р., прийняте на підставі даного акту, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16.10.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судове засідання 04.12.2014 р. прибув
представник позивача, позов підтримав
та просив задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення № від 29.05.2014
р.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце проведення розгляду справи
повідомлений належним чином, правом на
подання письмових пояснень або
заперечень не скористався. Також,
Мадалиць В.В. як від представника
відповідача було надано до суду
клопотання про перенесення розгляду
справи із посиланням на призначене
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом судового
засідання на ту ж дату і час, що і
розгляд даної справи. Проте, з огляду на
кількість осіб, що мають право
представляти інтереси ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
та, зокрема, на участь у попередніх
судових засіданнях представника ДПІ
Гагарського А.А., відповідачем не
наведено поважних причин неявки
представника до судового розгляду
даної справи, у зв'язку із чим судом
вирішено здійснити розгляд справи без
участі представника відповідача, за
наявними доказами в матеріалах справи.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, Товариство з обмеженою
відповідальністю «МС Девелопмент»
зареєстровано 02.04.2008 року
Дніпропетровським міським управлінням
юстиції та з 03.04.2008 року перебуває на
податковому обліку в Державній
податковій інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Видами господарської діяльності
позивача за КВЕД-2010 є: організація
будівництва будівель; будівництво
житлових і нежитлових будівель
(основна); надання інших фінансових
послуг (крім страхування та пенсійного
забезпечення); надання в оренду і
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна; діяльність у сфері
архітектури; діяльність у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
05.05.2014р. по 12.05.2014р. згідно п.п.20.1.4 п.20.1
ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України, на підставі наказу від
30.04.2014р. №306 державним
ревізором-інспектором відділу
перевірок з окремих питань управління
податкового аудиту ДПІ у Кіровському
районі м.Дніпропетровська проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «МС Девелопмент» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ТОВ «Інтервенто» за
період січень 2014 року, за результатами
якої складено акт перевірки №
994/04-65-22-03/35861700 від 19.05.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення
порушення п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в розмірі 358 720,00 грн. за
період січень 2014 року.

Не погоджуючись із викладеними в акті
перевірки висновками, позивачем до ДПІ
у Кіровському районі
м.Дніпропетровська були подані
заперечення від 23.05.2014р. вих. № 115 до
акту перевірки № 994/04-65-22-03/35861700 від
19.05.2014р.

На підставі зазначеного акту
перевірки, податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № від 29.05.2014 р., яким платнику
податків ТОВ «МС Девелопмент»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
вироблених в Україні товарів на
загальну суму 538 080,00 грн., в тому числі:
358 720,00 грн. - за основним платежем та 179
360,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

За розглядом скарги ТОВ «МС
Девелопмент» на податкове
повідомлення-рішення № від
29.05.2014 р. Головним управлінням
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено рішення №5261/10/04-36-10-08-04
від 01.08.2014р., яким залишено без змін
зазначене податкове
повідомлення-рішення, а скаргу
платника податку - без задоволення.

Також, за розглядом скарги позивача на
податкове повідомлення-рішення
№ від 29.05.2014 р. та рішення
№5261/10/04-36-10-08-04 від 01.08.2014р., рішенням
Державної фіскальної служби України
від 04.09.2014р. залишено без змін зазначене
податкове повідомлення-рішення, а
скаргу платника податку - без
задоволення.

Відповідно до матеріалів справи
предметом перевірки ТОВ «МС
Девелопмент» були взаємовідносини із
ТОВ «Інтервенто».

Так, судом встановлено, що між ТОВ «МС
Девелопмент» (замовник) та ТОВ
«Інтервенто» (виконавець) укладено
Договір підряду № 8 від 03.01.2014р., згідно
з яким виконавець зобов'язується
відповідно до проектної документації
виконати роботи, склад та обсяги яких
визначені кошторисною документацією.
Вартість усього комплексу робіт за
договором визначається на підставі
узгоджених сторонами Договірних цін і
складається з усіх витрат підрядника
та вартості робіт.

Фінансово-господарські операції з
надання ТОВ «Інтервенто» послуг була
оформлена відповідними документами, а
саме локальними кошторисами,
довідками вартості виконаних
будівельних робіт за січень 2014 року,
договірними цінами, підсумковими
відомостями ресурсів, копії яких
долучені до матеріалів справи.

За фактом виконання умов договору
сторонами укладено акти приймання
виконаних будівельних робіт за січень
2014 року: №1/1 на об'єкті будівництва за
адресою: м.Дніпропетровськ, вул.
Калинова, 3; №1/2 на об'єкті будівництва
за адресою: м.Дніпропетровськ, пер.
Вольний, 2г; №1/3 на об'єкті будівництва
за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.
Шолохова,1; №1/4 на об'єкті будівництва
за адресою: м.Дніпропетровськ, пл.
Петровського 2б; №1/5 на об'єкті
будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Глінки, 2; №1/6 на
об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Тітова, 17; №1/7 на
об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пер. Парусний, 16Б;
№1/8 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Коробова, 2д; №1/9
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Новокримська,
4к; №1/10 на об'єкті будівництва за
адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Братів
Трофимових, 40б; №1/11 на об'єкті
будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Сировца, 13; №1/12
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. К.Маркса 121д; №1/13
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Героїв, 45д; №1/14
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 28д;
№1/15 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Правди, 4; №1/16 на
об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Слави, 5ж; №1/17 на
об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Воронцова, 77; №1/18
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Героїв, 24а; №1/19
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Героїв, 11б; №1/20
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 119б;
№1/21 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. 20-річчя
Перемоги, 29; №1/22 на об'єкті будівництва
за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.
Наб.Перемоги, 102Д; №1/23 на об'єкті
будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Семафорна, 28;
№1/24 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 21; №1/25
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 105; №1/26
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Платонова, 3б;
№1/27 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 99а; №1/28 на об'єкті
будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 72а; №1/30
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграда, 119; №1/29 на об'єкті
будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Пастера, 2; №1/31
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 20; №1/32
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, пл. Петровського, 1;
№1/33 на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Глінки, 15; №1/34
на об'єкті будівництва за адресою:
м.Дніпропетровськ, бул. Слави, 28.

Також, після виконання обумовлених
договором робіт ТОВ «Інтервенто»
виписано позивачу податкові накладні,
копії яких долучені до матеріалів
справи.

В ході судового розгляду представником
позивача було пояснено, що ремонт
зазначених об'єктів відбувався в
орендованих на підставі договорів
оренди, що була надані під час
перевірки, ТОВ «МС Девелопмент» у ФОП
ОСОБА_5 нежитлових приміщеннях, про ща
також свідчить Розділ 3 Акту перевірки.

Також, представником позивача було
пояснено, що розрахунки за умовами
укладених договорів здійснено у
безготівковій формі, що було
підтверджено під час проведення
перевірки оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 631 «Розрахунки з
вітчизняними постачальниками», про що
свідчить сам акт перевірки, також було
пояснено, що на підставі договору про
відступлення права вимоги № 3115 від
31.01.2014р., було передано право вимоги
боргу за укладеним договором підряду
№8 від 03.01.2014р. до нового кредитора ТОВ
«ВКФ «Енергія Плюс», з яким і відбувся
розрахунок.

Суд зазначає, що відповідачем ані в
ході судового розгляду, ані при
складанні акту перевірки не
заперечувалось проти належного
документального оформлення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Інтервенто».

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
однозначного висновку, що єдиною
підставою для виникнення у платника
права на податковий кредит є виписана
йому продавцем товарів (робіт, послуг)
податкова накладна.

Відповідно до змісту п.п. 201.4. та 201.8 ст.
201 ПК України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
встановленому порядку.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 ПК України,
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

На момент проведення операції з
позивачем і виписки податкових
накладних ТОВ «Інтервенто» було
зареєстровано як платники податку на
додану вартість, а тому мав повне право
виписати позивачу податкові накладні.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», передбачені
обов'язкові реквізити первинних
документів.

Як вбачається з наданих позивачем
доказів, первинні документи, якими
оформлені операції з надання послуг
від ТОВ «Інтервенто» позивачу,
складені належним чином та
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Будь-яких заперечень з цього приводу
відповідачем не надано.

Вищий адміністративний суд України у
листі від 02.06.2012 року звернув увагу
адміністративних судів на те, що
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

При вирішенні питання щодо реальності
господарської операції судам слід
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару
у відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.
Необхідно також перевірити наявність
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, а також
встановити зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Відповідачем не надано будь-яких
доказів нереальності господарських
операцій позивача з огляду на наведені
критерії.

За таких обставин, позивач цілком
правомірно включив до складу свого
податкового кредиту суми ПДВ, сплачені
контагенту у складі ціни наданих
послуг у перевіряємому періоді на
підставі виписаних податкових
накладних.

Посилання відповідача на акт перевірки
від 16.04.2014 р. №894/04-61-22-4/38198809 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Інтервенто» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
ПДВ за період січень 2014 року», яким
зазначено про встановлені правочини,
здійснені ТОВ «Інтервенто» при
придбанні та наступному продажу
товарів (послуг), «нереальність» та
юридичну дефектність первинних
документів при проведенні
господарських операцій між ТОВ
«Інтервенто» та ТОВ «Авист», що в свою
чергу ґрунтується на акті від 03.04.2014р.
№943/26-59-22-03/38781508 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Авист» щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період з 01.01.2014р. по
31.01.2014р.», судом не приймаються з огляду
на наступне.

Позивач як замовник, не може нести
відповідальність ні за несплату
податків виконавцями, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, за умови
необізнаності щодо неї. Крім того,
порушення контрагентом-постачальником
податкової дисципліни, зафіксовані в
акті документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «Інтервенто» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України з ПДВ за період
січень 2014 року, не можуть бути
підставою для обмеження права
замовника на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції.

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що предметом укладеного
договору між позивачем та його
контрагентом ТОВ «Інтервенто» є
надання ремонтних послуг, а не
постачання товару, що виключає можливу
пов'язаність позивача із
контрагентом-постачальником ТОВ
«Інтервенто» - ТОВ «Авист».

Також, постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19.05.2014р. у справі №804/6025/14 позовні вимоги
ТОВ «Інтервенто» про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії задоволено частково: визнано
протиправними дії ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська щодо коригування
показників податкової звітності ТОВ
«Інтервенто» за січень 2014 року, яке
відбулося на підставі акту
№894/04-61-22-4/38198809 від 16.04.2014р. «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Інтервенто» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
ПДВ за період січень 2014 року», в тому
числі дії з виключення з інформаційної
системи податкового органу АІС
«Податковий блок», АІС «Система
обробки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» сум податкового кредиту
з ПДВ, які визначені ТОВ «Інтервенто» у
податкових деклараціях за січень 2014
року, у зв'язку з придбанням
товарів/послуг у ТОВ «Авист», та
зобов'язано ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська відновити
показники податкової звітності ТОВ
«Інтервенто» за січень 2014 року, в тому
числі зобов'язано відновити в
інформаційній системі податкового
органу АІС «Податковий блок», АІС
«Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» суми
податкового кредиту з ПДВ, які ТОВ
«Інтервенто» включило до податкових
декларацій з ПДВ за січень 2014 року, у
зв'язку з придбанням товарів/послуг у
ТОВ «Авист».

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.06.2014 р. вищезазначена постанова
залишена без змін.

Оскільки, наслідки в податковому
обліку платника створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, то факт
виконання поставки товару входить до
предмету доказування у справі.
Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
31.03.2011 у справі № К-12509/08.

Цей висновок також підтверджується
рішенням Європейського суду з прав
людини у справах Інтерсплав проти
України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес»
АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03)
і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії
(2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до
ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

На момент складання податкових
накладних контрагент позивача був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а отже мав
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні, до того ж видані податкові
накладні, на основі яких сформований
податковий кредит, відповідають
вимогам, встановленим чинним
законодавством.

Укладаючи угоду зі своїм контрагентом,
позивач мав всі документальні
підтвердження господарської
правосуб'єктності контрагентів:
здійснювати господарську діяльність,
реалізовувати господарську
компетенцію, мати зобов'язання, нести
за ними відповідальність тощо.

Суд приходить до однозначного
висновку, що позивачем були вчинені всі
необхідні дії та досягнуто конкретних
результатів, які визначають саме
поняття господарської операції. Крім
того, позивач не зобов'язаний
перевіряти наявність у свого
контрагента наміру здійснення
господарської діяльності, а також
фіктивність створення останнього,
оскільки дані питання входять до
компетенції інших державних органів.
Правочини укладалися з юридичною
особою, при наявності всіх необхідних
документів, а тому позивач жодним чином
не міг і не повинен був передбачити
дотримання чи недотримання своїм
контрагентом вимог податкового
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Податкового
кодексу України, посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції Українита
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами та
забезпечувати сумлінне виконання
покладених на контролюючі органи
функцій.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного суд
доходить висновку, що податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 29.05.2014 р., яким ТОВ «МС Девелопмент»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
вироблених в Україні товарів на
загальну суму 538 080,00 грн. - прийняте
Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з порушенням
використаного повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; не добросовісно та
не розсудливо, а тому підлягає
скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ТОВ «МС Девелопмент» при
зверненні до суду понесені судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору за подання адміністративного
позову до суду в розмірі 487,20 грн., що
документально підтверджується
платіжним дорученням № 16656 від 25.09.2014 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 487,20 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 04 грудня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 09 грудня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122,
128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "МС
Девелопмент" до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 29.05.2014
р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
29.05.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "МС Девелопмент" (; індекс 49000,
Дніпропетровська область, місто
Дніпропетровськ, вулиця Сєрова,
будинок 4) судові витрати пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім гривень
20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 09
грудня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник