Справа № 808/7703/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року (о 17 год. 40 хв.) Справа №
808/7703/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Батечко М.Д.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Половнікова
Р.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Половнікова Романа
Сергійовича

третя особа Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк»

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 (далі -
ОСОБА_3, позивач) звернулась до
Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд) із
позовом до державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Половнікова Романа Сергійовича (далі -
Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ,
відповідач), третя особа Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк», в
якому просить визнати незаконною та
скасувати постанову відповідача від
04.07.2014 №4386113 про звернення стягнення на
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, що належить позивачу.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх у повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Зокрема,
вказує, що у оскаржуваній постанові про
відкриття виконавчого провадження від
04.07.2014 в порушення Закону України «Про
виконавче провадження» не зазначено
обов'язкових реквізитів виконавчого
документа, а саме найменування
приватного нотаріуса, який видав
виконавчий напис (зазначено лише назву
нотаріального округу) та розмірі
грошових вимог банку, які підлягають
задоволенню за рахунок предмету
іпотеки (розмір боргу перед банком не
зазначено взагалі). Вважає, що
відсутність вищевказаної інформації у
постанові є порушенням п.1.5.1 Інструкції
про примусове виконання рішень та
позбавляє боржника права встановити,
ким саме було видано виконавчий
документ та який розмір вимог до нього
було заявлено стягувачем, яким чином та
в якому розмірі боржник повинен
добровільно виконати виконавчий
документ, у зв'язку із чим спірне
рішення є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив у повному обсязі з
підстав, викладених у запереченнях на
адміністративний позов від 02.12.2014 №32104/9
(вх. № 49835). Пояснює, що постанова про
відкриття виконавчого провадження не є
окремим виконавчим документом та не
підпадає під вимоги ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження».
Обов'язкові реквізити постанови про
відкриття виконавчого провадження
передбачені п.1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень. Пояснює, що представником
стягувача ПАТ «Дельта Банк» подано до
виконання виконавчий документ, який
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», заяву про
відкриття виконавчого провадження, а
також довіреність представника.
Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження, передбачені
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження», відсутні, а тому у
відповідності із п.1 ст.25 вказаного
Закону було відкрито виконавче
провадження за вказаною заявою. З
урахуванням викладеного, вважає, що
спірне рішення відповідає вимог
законодавства, а тому у задоволенні
позову просить відмовити.

На підставі ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, судом
встановлені наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та це
встановлено судом, що 30.05.2014 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 видано
виконавчий напис, згідно якого
звернуто стягнення на майно - нежитлове
приміщення, XVI підвалу та напівпідвалу
(літ. А-9) загальною площею 98,3 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
р.№1120032, що належить громадянці ОСОБА_5,
яка є майновим поручителем ОСОБА_6 та
Приватного підприємства «Вікторія».
Зазначене майно, яке на підставі
договору іпотеки №0/3,
посвідченого 15.06.2007 приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7
зареєстрованим № 1401 є забезпеченням
виконання зобов'язань ОСОБА_6 згідно
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 15.06.2007 та
приватного підприємства «Вікторія»
згідно кредитного договору №0 від
15.06.2007 передане в іпотеку Акціонерному
комерційному інноваційному банку
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерно товариство
«Дельта Банк», строк платежів за якими
настав 23.04.2014 та 16.04.2014 відповідно.

02.07.2014 до відповідача надійшла заява
стягувача про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
напису №772 від 30.05.2014.

04.07.2014 державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Половніковим Романом
Сергійовичем відкрито виконавче
провадження ВП №4386113 з приводу
примусового виконання виконавчого
напису №772 від 30.05.2014 та надано позивачу
строк для добровільного виконання
виконавчого документу до 11.07.2014.

Супровідним листом від 04.07.2014 №17586/9
вказану постанову направлено на адресу
позивача та ПАТ «Дельта Банк».

14.07.2014 Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ
винесено постанову про стягнення з
позивача виконавчого збору у сумі 299
628,63 грн.

15.07.2014 відповідачем винесено постанову
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, згідно якої
постановлено стягнути з позивача
витрати на проведення виконавчих дій у
сумі 155,20 грн. Крім того, 15.07.2014 винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

08.08.2014 державним виконавцем винесено
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності для
оцінки предмета стягнення.

Вважаючи постанову від 04.07.2014 №4386113 про
відкриття виконавчого провадження
протиправною, позивач звернувся із
позовом до суду про її скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
606-XIV).

Під виконавчим провадженням як
завершальною стадією судового
провадження та примусового виконання
рішень інших органів (посадових осіб), в
контексті ст. 1 Закону № 606-XIV розуміють
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 2 Закону № 606-XIV
передбачено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
№ 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 17 Закону №
606-XIV примусове виконання рішень
державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів, якими, зокрема, є виконавчі
написи нотаріусів.

Статтею 90 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що стягнення за
виконавчим написом провадиться в
порядку, встановленому Законом № 606-XIV.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках (ч. 1 ст. 19 Закону № 606).

За нормами ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Матеріалами справи встановлено, що
04.07.2014 державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Половніковим Романом
Сергійовичем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№4386113 з приводу примусового виконання
виконавчого напису №772 від 30.05.2014 та
надано позивачу строк для
добровільного виконання виконавчого
документу до 11.07.2014

Відповідно до положень статті 52 Закону
№ 606-XIV звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Окремі питання організації виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) (далі - рішення), що
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню визначає
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Згідно пп. 1.5.1 п. 1.5 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень постанова як окремий документ
містить такі обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови
та місця її винесення;

найменування органу ДВС, прізвища,
імені та по батькові державного
виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та
ким виданий, резолютивної частини
документа (далі - реквізити виконавчого
документа);

за зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням
мотивів, з яких державний виконавець
прийняв відповідне рішення (дійшов
певних висновків), і посилання на закон
чи інший нормативно-правовий акт
(статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого рішення державного
виконавця;

прізвища, імені, по батькові фізичних
осіб, повного найменування юридичних
осіб, яким надсилається копія
постанови;

строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також
інші відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і
підписується державним виконавцем у
необхідній кількості примірників
(копій), один з яких (оригінал)
залишається у виконавчому провадженні,
а інші (копії) направляються за
належністю і у випадках, встановлених
Законом або цією Інструкцією,
затверджуються начальником відділу
або його заступником та скріплюються
печаткою;

д) у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону.

Судом встановлено, що в оскаржуваній
постанові невірно вказано: у вступній
частині - ким виданий виконавчий
документ, а саме не зазначено ім'я та
прізвища нотаріуса, яким вчинено
нотаріальний напис, що в свою чергу є
невідповідністю форми зазначеної
постанови вимогам пункту 1.5.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень. Також оскаржувана
постанова не містить інформації щодо
способу та розміру добровільного
виконання виконавчого документа.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що у відповідності до частин
5 та 6 статті 25 Закону № 606-XIV копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Із матеріалів справи вбачається, що
строк для добровільного виконання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04.07.2014
№4386113 закінчувався 11.07.2014, в той час як
відповідач направив постанову про
відкриття виконавчого провадження з
порушенням передбаченого законом
строку лише 09.08.2014, про що свідчать
відтиски печаток поштового відділення
на поштовому конверті, тобто вже після
закінчення строку, встановленого для
добровільного виконання вказаного
виконавчого документа. Постанова від
04.07.2014 про відкриття виконавчого
провадження №4386113 повернулось до
відділу державної виконавчої служби із
відміткою поштового відділення «за
закінченням терміну зберігання».

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що своїми діями державний
виконавець Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції фактично позбавив позивача
строку, встановленого законодавством
для добровільного виконання
виконавчого документа, у зв'язку із чим
постанова відповідача від 04.07.2014 №4386113
про відкриття виконавчого провадження
є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведена
правомірність прийнятого рішення, а
тому заявлені позивачем вимоги є
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Половнікова Романа Сергійовича від
04.07.2014 №4386113 про звернення стягнення на
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5.

Присудити на користь ОСОБА_3 з
Державного бюджету України судові
витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання такої постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Батрак