Справа № 826/14921/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/800/13430/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника відповідача -
Вязьмітінової Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04
листопада 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Руссо Хемі
Дніпро" до Київської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби у
Київській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
картки відмови, стягнення надмірно
сплачених сум, зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Руссо Хемі Дніпро"
звернулось з позовом до Київської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартової, скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, стягнення з
Державного бюджету безпідставно
перерахованих сум мита та ПДВ,
зобов'язання Київську митницю внести в
базу цінової інформації вказану
позивачем ціну товару.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18
лютого 2014 року, позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення Київської обласної
митниці від 23 липня 2013 року №
125000004/2013/110914/2 та картку відмови
Київської обласної митниці в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
23 липня 2013 року № 125130000/2013/00662; в
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
митниця звернулася з касаційною
скаргою, в якій просила їх скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
позові повністю.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права в
межах ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Руссо
Хемі Дніпро» згідно вантажно-митної
декларації від 22 липня 2013 року
№ 125130000/2013/217407
подало Київській обласній митниці до
митного оформлення товар «сировина для
виробництва косметичних засобів та
товарів побутової хімії: органічно
аніонна поверхнево-активна речовина
жовтого кольору, у рідкому стані, 7-8,5@10%
водної основи, щільність 1.03 г/мл, не
розфасована для роздрібної торгівлі,
не в аерозольній упаковці, компоненти
та склад: - алкил (С10-16) простого
сульфату, натрієва сіль CAS - номер 68585-34-2
процент 68-72 %, - вода CAS - номер 7732-18-15
процент 24-32 %, - простій монододецил
полієтиленгліколя CAS - номер 9002-92-0
процент 0-0,2 % арт.1056682 назва продукту СS -
270 CIT (Наливом, автомобільна цистерна);
торгівельна марка: STEOL. Виробник: Stepan
Europe Chemin Jongking, Франція на заводі Stepan
Deulschland GmbH Rodenkirchener Str. 400,50389 Wesseling,
Німеччина. Країна виробництва: EU».

Митна вартість товару задекларована
позивачем із застосуванням першого
методу визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну (за
ціною договору), в розмірі 0,8000 Євро за
кг.

У підтвердження митної вартості товару
позивач надав митному органу
відповідні документи, перелік яких
зазначений у самій декларації, а саме:
міжнародну товарно-транспортну
накладну СМР № 3636 від 17 липня 2013 року;
банківські платіжні документи, що
стосуються товару, за № 35189693 від 24
червня 2013 року; довідку Б/Н від 18 липня
2013 року; видаткову накладну № 232 від 22
липня 2013 року; прайс-лист від 04 липня 2013
року; інвойс № 94869955 від 17 липня 2013 року;
рахунок проформу за № 10541808 від
20 червня 2013 року; контракт № 70213 від 07
лютого 2013 року; договір про надання
послуг митного брокера за № 160713-ТБ від
16 липня 2013 року; договір на перевезення
№ ДГ 183 від 16 березня 2012 року; довідку
про проведення декларування валютних
цінностей № 32396563 від 11
липня 2013 року; інформацію про позитивні
результати здійснення СЕК товару № 270
від 17 липня 2013 року; інформацію про
позитивні результати здійснення
РЛ контролю № 270 від 17 липня 2013 року;
сертифікат про походження товару №
2856334 від 18 липня 2013 року; лист виробника
Б/Н від 04 липня 2013 року; лист імпортера
Б/Н від 22 липня 2013 року; рішення ДП
«Укрметртестстандарт» за № 17-08/927 від 18
липня 2013 року; сертифікат аналізу № 698508
від 17 липня 2013 року; характеристики
продукту від 22 липня 2013 року;
копію митної декларації країни
відправлення
MRN 13DE6E7.

Органом митної служби від позивача
витребувано додаткові документи,
перелік яких зазначений на зворотному
боці декларації митної вартості та
доведений до декларанта під підпис, а
саме: банківські платіжні доручення
(оплата за попередні поставки);
відповідна бухгалтерська документація
(видаткові накладні); висновок
експертного органу; інформація
компетентних органів про вартість
товару та /або сировини.

Відповідно до вчиненого запису на
звороті митної декларації, позивач
відмовився надавати запитувані
документи.

За результатами перевірки митної
декларації та документів, що
підтверджують визначену митну
вартість, проведенням процедури
консультацій, Київською обласною
митницею винесено рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 23 липня 2013 року
№125000004/2013/110914/2, яким скориговано митну
вартість товару.

Не погоджуючись з діями посадових осіб
Київської митниці Міндоходів України
щодо коригування митної вартості
товару та прийнятті картки відмови,
позивач оскаржив їх акти до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
заявленого позову в частині.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного Кодексу
України метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

За приписом ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної вартості товару лежить на
позивачу. При цьому митний орган у
випадку наявності обґрунтованих
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей може
витребувати додаткові документи.
Водночас, митниця може витребувати, а
декларант зобов'язаний надати, лише ті
документи, які здатні такі сумніви
усунути. При цьому законом чітко
встановлено умову, за наявності якої у
митного органу виникає право на
застосування таких повноважень, як
витребування додаткових документів та
відмова у митному оформленні за
заявленою декларантом митною вартістю
товарів.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнiвiв у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів. При цьому, в
розумінні наведених статей сумніви
митниці є обґрунтованими, якщо надані
декларантом документи містять
розбiжностi, наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують
митницю зазначити конкретні обставини,
які викликали вiдповiднi сумніви,
причини неможливості їх перевірки на
пiдставi наданих декларантом
документів, а також обґрунтувати
необхiднiсть перевірки спірних
відомостей та зазначити документи,
надання яких може усунути сумніви у їх
достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх
відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів,
митниця повинна вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
документів неможливо встановити дані
складові, та які документи необхiднi для
підтвердження того чи іншого
показника.

Ненаведення митницею в рішенні про
коригування митної вартості товарів
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару, є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовiрностi наданої iнформацiї,
витребовування митницею додаткових
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчать про протиправність рішення
щодо застосування іншого, ніж основний
метод визначення митної вартості
товарів.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного
рішення, митний орган не навів
мотивованих доводів щодо того, що
подані позивачем документи не дають
підстав застосувати перший метод, а
лише вказав про неможливість
застосування методу за ціною договору
з підстав неподання додаткових
документів.

Також відповідачем не надано доказів
на підтвердження встановлення митним
органом будь-яких невідповідностей
документів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України.

Інших підстав для коригування
заявленої декларантом митної вартості
митницею не зазначено.

При цьому митниця не мотивувала, які
обставини повинен декларант
підтвердити витребуваними
документами.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що обмеження у застосуванні
першого методу визначення ціни товару
щодо позивача відсутні, оскільки вони
ґрунтуються лише на припущеннях.

Оскільки під час вирішення спору суди
першої та апеляційної інстанції
правильно застосували норми
матеріального права, то скаргу митного
органу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 листопада 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: