Справа № 815/8274/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/800/39754/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Арцизької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року

по справі №815/8274/13-а

за позовом Приватного підприємства
«Бессарабія-В» (надалі - ПП
«Бессарабія-В»)

до Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі - Арцизька ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому поставлено
питання про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.11.2013 року:
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року, позовні вимоги задоволено.
Визнані протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення від
14.11.2013 року №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодилась колегія апеляційного суду,
виходив з того, що податковим органом
під час проведення перевірки позивача
фактично не було проаналізовано
господарську діяльність ПП
«Бессарабія-В». Висновки акту
перевірки позивача ґрунтуються на
інших актах податкових органів. Тобто,
відповідачем не було доведено
правомірності прийняття ним
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, а отже, вони
підлягають скасуванню.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 11 лютого 2014 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року, прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, позивач просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, контролюючим органом була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ПП «Бессарабія-В» з
питань правомірності нарахування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
Фермерським господарством «Рід» за
період з 01.11.2012 року по 28.02.2013 року та по
взаємовідносинам з
Сільськогосподарським кооперативом
ім.Шевченка за період з 01.08.2012 року по
30.11.2012 року, про що складено акт №169/15
від 30.10.2013 року.

Під час проведення перевірки,
податковий орган дійшов до висновків,
що оскільки операції з ФГ «Рід» за
період з 01.11.2012р. по 28.02.2013року мають
ознаки безтоварних операцій та
фінансово-господарські
взаємовідносини з СК ім.Шевченка є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, то на підставі п.п.14.1.181 п.14.1
ст.14, ст.22, ст.185, п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України,
встановлені порушення податкового
обліку ПП «Бессарабія-В», що призвело
до завищення задекларованих
показників у рядку 10.1 Декларації з ПДВ
і рядку 17 Декларації на суму 2 366 354,00
грн., чим:

- завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання і
сумою податкового кредиту на загальну
суму 2316659,00грн., у тому числі по
періодах: серпень 2012 року - 41667,00грн.;
жовтень 2012 року - 1618645,00грн.; листопад 2012
року - 294173,00грн.; грудень 2012 року -
298741,00грн.; січень 2013 року - 63433,00грн.;

- занижено позитивне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання і
сумою податкового кредиту на загальну
суму 49692,00грн., у тому числі по періодах:
лютий 2013 року - 49695,00грн.;

- завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку на загальну суму 2316659,00грн., у
тому числі по періодах: вересень 2012
року - 41667,00грн., листопад 2012 року -
1618645,00грн., грудень 2012 року - 294173,00грн.,
січень 2013 року - 298741,00грн., лютий 2013 року
- 63433,00грн.

За наслідками проведеної перевірки
Арцизькою ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
від14.11.2013 року:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ПП «Бессарабія-В» з
податку на додану вартість з
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 74538,00грн., в тому числі за
основним платежем - на суму 49692,00грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - на
суму 24846,00грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на суму
63433,00грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 31716,50грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на суму
298741,00грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 149370,5 грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на суму
41667,00грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 20833,50грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на суму
1618645грн., нараховано штрафні (фінансові)
санкції на суму 809322,50грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на суму
294173,00грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 147086,50грн.;

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 41667,00грн.

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 1618645,00грн.;

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 294173,00грн.;

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 298741,00грн.;

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 63433,00грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, між позивачем (покупець) та
ФГ «Рід» (продавець) був укладений
договір купівлі-продажу №28/08/2 від
28.08.2012 року, відповідно до умов якого
покупець придбав у продавця
сільськогосподарську продукцію, а
саме, соняшник.

Позивачем за зазначеним правочином був
сформований податковий кредит з ПДВ за
період з листопада 2012 року по лютий 2013
року на загальну суму 701656,00грн.

В акті перевірки податковий орган
посилається на висновки, зроблені ВПМ
Роздільнянської ОДПІ про те, що
господарські операції ФГ «Рід» носили
безтоварний характер, встановлено
відсутність у зазначеного контрагента
позивача податкових зобов'язань за
період з листопада 2012 року по лютий 2013
року, а оскільки ПП «Бессарабія-В» у
відповідні періоди мала
взаємовідносини з ФГ «Рід», то операції
позивача з зазначеним контрагентом
мають ознаки безтоварності.

Разом з тим, при розгляді справи судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що вищезазначений правочин відповідає
вимогам чинного законодавства, а саме,
укладений у належній письмовій формі,
підписаний уповноваженими особами,
скріплений печатками сторін.

Слід зазначити, що перед укладанням
договору працівниками позивача була
проведена звірка даних на офіційному
сайті ДПА щодо ФГ «Рід» та встановлено,
що інформація щодо припинення
юридичної особи чи зміни
місцезнаходження зазначеного
контрагента позивача не надходило.

Також, судами попередніх інстанцій
були дослідженні всі надані необхідні
первинні документи на підтвердження
належного виконання зазначеного
правочину та на підставі яких
позивачем, зокрема, було сформовано
податковий кредит, а саме, платіжні
доручення про перерахування коштів,
видаткові накладні, податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні.

В той час, як висновки податкового
органу ґрунтуються на тому, що під час
перевірки ФГ «Рід», підприємством не
було надано регістрів бухгалтерського
обліку пов'язаних з обчисленням та
сплатою податків та зборів, не
встановлено залишків товарних запасів
та фінансових зобов'язань, відсутні
дані складського обліку та зв'язок
придбаних товарів з господарською
діяльністю.

Також, між ПП «Бессарабія-В» (покупець)
та СК ім.Шевченка (продавець) було
укладено договори купівлі-продажу
№13/08/2 від 13.08.2012 року та №13/09/4 від 13.09.2012
року, відповідно до умов яких покупець
придбав у продавця
сільськогосподарську продукцію, а
саме, соняшник.

Позивачем за зазначеними правочинами
був сформований податковий кредит з
ПДВ за період з серпня 2012 року по
листопад 2012 року на загальну суму
1664697,37грн.

Як вбачається з акту перевірки,
податковий орган, на підставі акта ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві №4/26-55/22-01/30526598 від 07.08.2013 року
Про неможливість проведення
зустрічної звірки СК ім.Шевченка щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.01.2011
року по 30.06.2013 року та висновку експерта
Управління МВС України НДЕКЦ при
Управлінні МВС України на
Південно-Західній залізниці від 01.08.2013
року, дійшов висновку, що діяльність СК
ім.Шевченка підпадає під ознаки
фіктивної діяльності суб'єкта
господарювання, передбачених у ст.551 ГК
України, поставка товарів (робіт,
послуг) від СК ім.Шевченка за період з
01.01.2011 року по 30.06.2013 року до
контрагентів-покупців не
підтверджується.

Разом з тим, при розгляді справи судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що перед укладанням договору
працівниками позивача була проведена
звірка даних на офіційному сайті ДПА
щодо СК ім.Шевченка та встановлено, що
інформація щодо припинення юридичної
особи не надходила.

Також, судами попередніх інстанцій
були дослідженні всі надані необхідні
первинні документи на підтвердження
належного виконання зазначеного
правочину та на підставі яких
позивачем, зокрема, було сформовано
податковий кредит, а саме, платіжні
доручення про перерахування коштів,
видаткові накладні, податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні.

Отже, задовольняючи позовні вимоги
суди попередніх інстанцій цілком вірно
та обґрунтовано виходили з наступного.

В силу приписів ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Дані положення врегульовані ч.2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Отже, будь-які документи, в тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо, мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондується з нормами Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Так, згідно п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної/контрактної
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін та складається з
сум податків, нарахованих/сплачених
платником податку за встановленою
ставкою протягом такого звітного
періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням
або виготовленням товарів, у тому числі
при їх імпорті, та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог.

Виходячи з наведених правових норм,
можливо зробити висновок, що вони
дозволяють платнику податку формувати
податковий кредит у зв'язку з реальним
придбанням товарів/робіт/послуг та на
підставі відповідних розрахункових,
платіжних та інших документів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що
господарські операції позивача з його
контрагентами, а саме, ФГ «Рід» та СК
ім.Шевченка здійснювалися в межах
звичайної господарської діяльності
підприємств, а тому вони є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, які містять усі
обов'язкові реквізити та розкривають
зміст та обсяг господарських операцій.

В силу приписів п.15.1 ст.15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно ст.16 Податкового кодексу
України обов'язком платника податків є,
зокрема: ведення в установленому
порядку обліку доходів і витрат,
складання звітності, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подача до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплата податків та зборів в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Таким чином, відповідальність за
сплату до бюджету грошових зобов'язань
з податку на прибуток та податку на
додану вартість несе кожна конкретна
особа - платник податку, що формує дані
податкового обліку з цього податку, а
не контрагент такої особи.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
серед критеріїв/принципів/, які повинні
застосовуватись суб'єктом владних
повноважень при прийнятті ними рішень
та якими керується адміністративний
суд у разі оскарження таких рішень є,
зокрема, принцип законності,
відповідно до якого суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний діяти на
виконання закону, за умов та обставин,
визначених ним, а рішення суб'єкта
владних повноважень має прийматися
обґрунтовано, тобто у урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення. Рішення суб'єкта
владних повноважень на може
ґрунтуватись на припущеннях, тим
більше коли йдеться про майнову
відповідальність.

Поряд з цим, слід також зазначити, що
чинним законодавством України не
встановлено обов'язку суб'єкта
господарювання, а також права
здійснювати перевірку справжності
наданих контрагентами документів при
укладенні договорів, а також не
передбачено обов'язку здійснювати
перевірку місцезнаходження
контрагентів або сплати податків
контрагентами тощо. При невиконання
контрагентом своїх обов'язків перед
бюджетом не може бути підставою для
неможливості формування податкового
кредиту на підставі господарських
операцій інших суб'єктів
господарювання, оскільки відповідно до
ст.61 Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому до
відповідальності може бути
притягнутий лише порушник.

Слід зазначити, що матеріали справи не
містять обвинувального вироку і іншого
судового рішення, за результатами
розгляду кримінальної справи щодо
посадових осіб позивача чи його
контрагентів.

Отже, оцінюючі зібрані по справі
докази, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог та визнання
протиправними й скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судами попередніх
інстанцій, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
судів про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Арцизької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов