Справа № 2а-9181/11/2670
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/800/39377/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності до
Головного контрольно-ревізійного
управління України, третя особа -
Закрите акціонерне товариство
«Софтлайн», про визнання протиправними
та скасування вимог, що переглядається
за касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 3 грудня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (Фонд) звернувся до суду
з позовом до Головного
контрольно-ревізійного управління
України (зараз - Державна фінансова
інспекція України, Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
вимог.

Зазначали, що проведеною ревізією
виявлені порушення Фондом правил
фінансової дисципліни, у зв'язку з чим
відповідачем направлені вимоги про їх
усунення.

Посилаючись на те, що висновки про
порушення є помилковими, крім того КРУ
позбавлено права здійснювати
перевірку Фонду як самоврядної
недержавної організації, просили
визнати протиправними і скасувати
вимоги КРУ, викладені у листі КРУ від 30
жовтня 2009 року № 04-14/1103.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
3 грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Інспекція,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що за результатами
проведеної Головним
контрольно-ревізійним управлінням
України (КРУ) позапланової ревізії
Фонду складено акт від 1 жовтня 2009 року
№ 04-23/179.

У акті зафіксовано, що між ЗАТ
«Софтлайн» та Фондом укладені договори
від 10 листопада 2006 року №1731, від 01
березня 2007 року № 1860, від 01 лютого 2008
року № 2175/07-08/08.

Предметом договорів є надання широкого
спектру послуг щодо комп'ютерного та
програмного забезпечення Фонду
(поставки матеріальних цінностей, прав
на об'єкти інтелектуальної власності,
підтримка функціонування відповідних
об'єктів). Повний перелік послуг та
техніки зафіксовано у додатках до
договорів, календарних планах
виконання робіт, специфікаціях.

На підставі висновків акта КРУ
направило Фонду лист від 30 жовтня 2009
року № 04-14/1103 з вимогами щодо усунення
виявлених порушень. Зокрема,
зобов'язано відновити у
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість по взаєморозрахунках
Фонду із ЗАТ «Софтлайн» у сумі 8 145 985,95
грн за оплачені згідно договорів
послуги, фактичне отримання яких
документально не підтверджено, у тому
числі: вартість послуг, списаних на
витрати Фонду згідно з актами
здачі-приймання, у яких відсутні
відомості щодо переліку, обсягу та
вартості фактично отриманих від
Товариства послуг на загальну суму 8 128
870 грн; безпідставно оплачену Фондом
вартість не передбачених договорами
послуг з харчування працівників Фонду
на суму 17 115,95 грн.

Підставою вважати послуги такими, що не
надані, Інспекція вбачає відсутність в
актах прийому - передачі переліку
наданих послуг.

Крім того, у акті ревізії зазначено, що
під час проведення навчання та
семінарів, підвищення кваліфікації
працівників з питань інформаційних
технологій ЗАТ «Софтлайн»
організовано харчування їх учасників,
що не було передбачено умовами
договорів з Фондом.

Задовольнивши позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що зміст та
обсяг отриманих Фондом послуг
відображений у відповідних договорах
та додатках до них, тому кошти
перераховані не безпідставно. Також
зазначили, що витрати на харчування
учасників семінару взяло на себе ТОВ
«Софтлайн» та не включало їх суму до
вартості наданих послуг програмного та
системного забезпечення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи, викладені в касаційній
скарзі, висновків судів не
спростовують.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин) головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
повний перелік послуг та обладнання,
поставленого ЗАТ «Софтлайн»,
передбачений у додатках до договорів,
календарних планах та специфікаціях.

Ціна послуг та обладнання визначена на
стадії укладання договорів та
зазначена у повному обсязі в договорах.

У відповідних актах прийому - передачі
зазначено лише про повне виконання
обов'язків за договором та відсутність
претензій сторін.

Викладені обставини дають підстави
погодитися з твердженнями позивача про
те, що у актах прийому - передачі не було
необхідності повторювати перелік
наданих послуг та поставленого
обладнання з урахуванням того, що він є
ідентичним відповідним додаткам до
договору.

Крім того, за результатами зустрічної
ревізії ЗАТ «Софтлайн», проведеної КРУ,
не спростовано фактичне надання послуг
та поставка обладнання.

Тому висновок КРУ про фіктивність
господарських операцій між Фондом та
ЗАТ «Софтлайн» вбачається таким, що
ґрунтується на припущеннях та
формальному підході.

У касаційній скарзі Інспекцією не
наводиться жодного доводу на
спростування висновків судів в цій
частині вимог, тому у касаційного суду
відсутні підстави вважати судові
рішення такими, що ухвалені з
порушеннями норм матеріального або
процесуального права.

Вирішуючи питання про законність
вимоги КРУ, яка стосується оплати
Фондом харчування учасників семінарів,
проведених ЗАТ «Софтлайн», колегія
суддів погоджується з висновками судів
про необґрунтованість такої вимоги.

Зі змісту акта ревізії вбачається, що
висновок про оплату Фондом витрат на
харчування КРУ зробило виключно на
підставі дослідження актів-прийому
передачі послуг між ЗАТ «Софтлайн» та
третьою особою.

При цьому Інспекція не заперечує
відсутності доказів включення
вартості таких послуг до ціни
договорів, укладених між ЗАТ
«Софтлайн» та Фондом, а тому висновок
Інспекції про оплату Фондом
відповідних послуг є надуманим.

За таких обставин, суди обґрунтовано
визнали вимоги КРУ протиправними та
скасували їх. Доводи, викладені в
касаційній скарзі, повторюють
аналогічні доводи апеляційної скарги,
та не можуть спростовувати висновки
судів, оскільки лише констатують їх
неправильність, не конкретизуючи про
які порушення йдеться.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
3 грудня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов