Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/13854/12

К/9991/14837/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Руденко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області та Державної податкової служби
у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2009
року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2012
року

у справі № 2а-4847/09/1770

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Сарнифармація»

до Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Державна податкова
служба у Рівненській області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 серпня
2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2012
року, позов Відкритого акціонерного
товариства «Сарнифармація» (далі - ВАТ
«Сарнифармація»; позивач) до
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області (далі - Сарненська МДПІ
Рівненської області; відповідач)
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення №
від 11 березня 2009 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Присуджено з Державного
бюджету України на користь
ВАТ «Сарнифармація» судові витрати в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, Сарненська МДПІ
Рівненської області та Державна
податкова служба у Рівненській області
(далі - ДПС у Рівненській області; третя
особа) оскаржили їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданих касаційних скаргах,
відповідач та третя особа, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2009
року, ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2012
року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В запереченнях на касаційні
скарги позивач просить залишити їх без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Крім того, ВАТ «Сарнифармація»
заявлено клопотання про заміну
позивача у справі - ВАТ «Сарнифармація»
на Публічне акціонерне товариство
«Сарнифармація», яке згідно із статтею
55 Кодексу адміністративного
судочинства України підлягає
задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами ДПС
у Рівненській області проведено
перевірку аптеки № 54, що належить
позивачу, з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за результатами якої
складено акт № 17140034/2343/1979256 від 19 лютого
2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 11 березня 2009 року, яким до
ВАТ «Сарнифармація» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
21 595 328,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення
товариством пункту 1 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням
розрахункових операцій без видачі
відповідних розрахункових документів.

Вказаний висновок контролюючим
органом зроблено з огляду на те, що в
розрахункових документах, що
роздруковувались в господарській
одиниці, яка належить позивачу, при
проведенні розрахунків, не вказувався
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Задовольняючи позов повністю,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону
№ 265/95-ВР у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність.

Згідно із статтею 2 Закону №
265/95-ВР розрахунковим документом є
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Статтею 8 Закону № 265/95-ВР
передбачено, що форма та зміст
розрахункових документів,
встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

Згідно з пунктом 3.2 розділу 3
Положення про форму та зміст
розрахункових документів,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01 грудня 2000 року № 614, (далі -
Положення) касовий чек повинен містити
для суб'єктів господарювання, що
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, такий обов'язковий
реквізит як індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
вартість.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2
Положення у разі відсутності хоча б
одного з обов'язкових реквізитів, а
також недотримання сфери призначення,
документ не є розрахунковим.

Водночас недолік реквізиту
розрахункового документа не
прирівняно в Положенні до відсутності
розрахункового документа.

Таким чином, незазначення в
розрахункових касових чеках
індивідуального податкового номеру
платника податку на додану вартість, за
наявності, як встановлено судами, всіх
інших обов'язкових реквізитів, не
вплинуло на ідентифікацію особи, яка
здійснювала розрахунки, та на зміст
розрахункових операцій, а відтак
відсутні підстави для застосування до
позивача суми штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваним актом
індивідуальної дії.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 лютого 2012 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
позивача - Відкрите акціонерне
товариство «Сарнифармація» його
правонаступником - Публічним
акціонерним товариством
«Сарнифармація».

Касаційні скарги Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області та
Державної податкової служби у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
17 серпня 2009 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07
лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.