Справа № 820/17149/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.Справа № 820/17149/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області на ухвалу
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.10.2014р. по
справі № 820/17149/14

за позовом Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області

до ОСОБА_1

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області, 03.10.2014 року
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1, в якому просив зобов'язати
відповідача сплатити на користь
Державного бюджету України на рахунок
Управління Державної казначейської
служби України у Московському районі м.
Харкова Харківської області збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, не сплачений ним при
відчуженні легкового автомобіля ВАЗ
21213, (2000), № дв.НОМЕР_1, номер кузову
НОМЕР_2.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.10.2014р. по
справі № 820/17149/14 адміністративний
позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати, і
постановити нову ухвалу, про
поновлення строків звернення до суду з
адміністративними позовом; направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Відповідач письмові заперечення на
апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
04.12.2014 року за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Залишаючи без розгляду
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущений строк звернення до суду з
адміністративним позовом,
встановлений ст. 99 КАС України. Доказів
поважності пропуску строку позивачем
надано не було, а тому згідно ч. 1 ст. 100
КАС України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи слідує, що
Управління Державної казначейської
служби України у Московському районі м.
Харкова Харківської області просить
суд зобов'язати ОСОБА_1 сплатити на
користь державного бюджету України на
рахунок Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, не сплачений ним при
відчуженні легкового автомобіля ВАЗ
21213, (2000), № дв.НОМЕР_1, номер кузову
НОМЕР_2.

Вказаний автомобіль був відчужений
ОСОБА_1 25.03.2005 р. (а.с. 7).

Отже, підстави, що дають позивачу право
на звернення з даним позовом до суду
виникли ще у 2005 році, проте позивач
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з даним
адміністративним позовом лише 06.10.2014 р.,
тобто за межами строку, встановленого
ч. 2 ст. 99 КАС України.

Крім того, діючим законодавством
України не передбачено інших строків
звернення позивача до суду з вимогою
зобов'язати фізичну особу сплатити на
користь державного бюджету України
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, не сплачений нею при
відчуженні легкового автомобіля.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
встановлений нормами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Окремо колегія суддів звертає увагу на
те, що встановлення процесуальних
строків законом та судом передбачено з
метою дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Згідно ч. 2 ст. 49 Кодексу
адміністративного судочинства України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Також слід відмітити, що позивач є
суб'єктом владних повноважень, який в
силу ч. 1 ст. 19 Конституції України
зобов'язаний діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В силу закону, поважними причинами
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, що підтверджені
належними доказами.

Будь-яких доказів того, що у період з 2005
року існували дійсно такі обставини,
які можна визнати поважними позивачем
не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів,
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у Московському районі м.
Харкова Харківської області залишити
без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 30.10.2014р. по
справі № 820/17149/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Бартош Н.С. Подобайло З.Г.