Справа № 9101/131506/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2014 р. справа № 2а-6012/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Жовтневому району

на постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 09 листопада 2011 року у
справі № 2а-6012/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Жовтневому району

про перерахунок та виплату щорічної
разової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача протиправними та стягнути
на користь позивача щорічну одноразову
допомогу в розмірі 5 (п'яти) мінімальних
пенсій за віком за 2007 - 2011 роки з
урахуванням виплачених сум. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він являється ветераном
війни, інвалідом 1-ї групи та згідно
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» він має право на щорічну, до
5-го травня, разову грошову допомогу але
всупереч вказаним нормам відповідач не
нарахував та не виплатив позивачу
вищезазначену допомогу.

Ухвалою від 05.10.2011 року позовні вимоги
за межами строку позовної давності
залишено без розгляду.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено частково;
визнано протиправними дії відповідача
та зобов'язано зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до
05 травня за 2011 рік у розмірі,
встановленому ч.4 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» з урахуванням
виплачених сум.

Відповідач оскаржує судове рішення в
апеляційному порядку, вважає що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача.

У відповідності із ст. 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканість і
безпека визнаються найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав людини є головним
обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
ограни державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, статтею 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбаченими статтями 12-16 цього
закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або, через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами -
за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання. Відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що інвалідам
війни I групи щорічно до 5 травня
надається разова грошова допомога в
розмірі десяти мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.13
Закону України № 796-ХІІ держава бере на
себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується
відшкодувати її за пошкодження
здоров'я або втрату працездатності
громадянами та їх дітьми, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Право позивача на
отримання щорічної грошової допомоги
відповідно до п.5 ст.13 Закону України №
796-ХІІ підтверджується матеріалами
справи. Порушення конституційних прав
особи є протиправною дією.

Оскільки у 2011 році позивач отримав
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення в значно менших розмірах,
ніж передбачено Законом України №796-Х11
від 28.02.1991 року, то суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов з
урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати
грошової допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта
не спростовують висновків суду.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, постанову суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст..197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по Жовтневому
району на постанову Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 09
листопада 2011 року у справі № 2а-6012/11
залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 09 листопада 2011 року у
справі № 2а-6012/11 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна