Справа № 801/7914/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/56893/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Автономій Республіці Крим на ухвалу
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 21
серпня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня
2013 року у справі за позовом Державної
фінансової інспекції в Автономій
Республіці Крим до Відділу Державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції в
Автономній Республіці Крим про
визнання протиправними дій та
скасування постанови від 27 грудня 2012
року про закриття виконавчого
провадження,-

в с т а н о в и л а:

До Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим звернулась
Державна фінансова інспекція в
Автономій Республіці Крим з позовом до
Відділу Державної виконавчої служби
Феодосійського міського управління
юстиції в Автономній Республіці Крим
про визнання протиправними дій та
скасування постанови від 27 грудня 2012
року про закриття виконавчого
провадження, посилаючись на порушення
Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-ХIV від 21 квітня 1999
року (Далі - Закон № 606-ХIV).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
21.08.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року, позов залишено без розгляду.

У касаційній скарзі Позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами попередніх інстанцій,
просить судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вбачає підстави для її
задоволення з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 липня 2012 року
Окружним адміністративним судом
Автономної Республіки Крим був виданий
виконавчий лист по адміністративній
справі № 2а-2183/12/0170/3 за позовом
Контрольно-ревізійного управління в АР
Крим про зобов'язання Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Феодосійський
судномеханічний завод» виконати
пункти 2, 3, 4, 5 письмових вимог
Контрольно-ревізійного управління в АР
Крим від 30 листопада 2011 року №
01-06-14-14/11322.

29 жовтня 2012 року Позивач звернувся до
Відділу Державної виконавчої служби
Феодосійського міського управління
юстиції в АР Крим із заявою про
примусове виконання рішення суду.

Постановою головного державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції в АР Крим
Тітової В.Ю. від 06 листопада 2012
року відкрито виконавче провадження.

27 грудня 2012 року Відповідачем винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження, оскільки виконання
неможливе без участі боржника.

Позивач 17 квітня 2013 року звертався до
Відділу Державної виконавчої служби
Феодосійського міського управління
юстиції в АР Крим із запитом № 01-13-14-14/3561
про хід виконавчого провадження.

Листом Відповідача № 1986/03/1-34/5/03/1-19 від 30
квітня 2013 року Державна фінансова
інспекція в АР Крим повідомлена про
винесення державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Феодосійського міського управління
юстиції в АР Крим постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 27 грудня 2012 року.

Зазначений лист був отриманий
Позивачем 07 травня 2013 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції на листі.

Постанова про закінчення виконавчого
провадження ВП № 35057559 від 27
грудня 2012 року отримана Позивачем 02
серпня 2013 року.

09 серпня 2013 року Державна фінансова
інспекція в АР Крим звернулась до суду
з позовом до Відповідача про визнання
протиправними дій та скасування
постанови від 27 грудня 2012 року про
закриття виконавчого провадження.

Суди попередніх інстанцій, приймаючи
рішення про залишення позову без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду, виходили з того, що
про порушення своїх прав Державна
фінансова інспекція в АР Крим
дізналася з моменту отримання листа
Відповідача від 30 квітня 2013 року з
повідомленням про закінчення
виконавчого провадження, тобто 07
травня 2013 року, а не з моменту отримання
Позивачем постанови про закінчення
виконавчого провадження, при цьому,
посилаючись на положення ч. 2 ст. 181 КАС
України визнають неповажними причини
пропуску строку звернення з позовом до
суду.

Касаційна скарга Державної
фінансової інспекції в АР Крим
ґрунтується на посиланнях про те, що
постанова Відповідача про закінчення
виконавчого провадження від 27 грудня
2012 року була отримана Позивачем 02
серпня 2013 року, у зв'язку з чим про
порушення своїх прав він дізнався саме
02 серпня 2013 року та відповідно
звернувся до суду для захисту своїх
прав 09 серпня 2013 року, а отже строк
звернення до суду за захистом своїх
прав не пропущено.

З чим погоджується колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
та вказує на підстави для направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною першою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини першої та другої
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону № 606-XIV про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно слід зробити висновок, що
наслідком існування обов'язку
державного виконавця надіслати
сторонам виконавчого провадження
винесену постанову є виникнення у
сторін виконавчого провадження права
на отримання такої постанови саме
через засоби поштового зв'язку.

Отже, при встановленні в даному випадку
моменту, коли Позивач дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав, свобод та інтересів, слід
розмежовувати такі обставини, як
наявність самої можливості отримати
інформацію щодо винесення постанови
державного виконавця та безпосереднє
отримання такої постанови.

Ймовірна протиправність оскаржуваної
постанови може випливати не тільки
внаслідок відсутності належних
підстав для її винесення по суті, а й
також, наприклад, внаслідок суттєвих
недоліків та/або помилок наявних
безпосередньо в її змісті . Відповідно
про наявність таких ймовірних
недоліків сторона виконавчого
провадження може дізнатися тільки під
час ознайомлення з текстом такої
постанови.

Таким чином, необхідною умовою
реалізації Позивачем свого права на
оскарження зазначеної постанови в
повному обсязі, в тому числі з точки
зору визначення підстав для такого
оскарження. є ознайомлення з її
текстом. Як зазначалось вище, згідно ч. 3
ст. 49 Закону № 606-ХІV, обов'язок
забезпечення можливості такого
ознайомлення шляхом направлення
відповідної постанови поштою
покладається на Відповідача.

При цьому, право Позивача на
ознайомлення з матеріалами справи
ніяким чином не суперечить праву на
отримання такої постанови від
Відповідача поштовим зв'язком, не
замінює таке право та не обмежує його.

Отже, факт несвоєчасного отримання
Позивачем постанови про закінчення
виконавчого провадження засобами
поштового зв'язку не з його вини є
підставою для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними та поновлення цього
строку.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частин першої і
четвертої статті 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі. Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом.

Враховуючи наведене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Автономній Республіці Крим
задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 21
серпня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник