Справа № К/9991/52195/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/52195/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, Державного казначейства
України про стягнення одноразової
грошової допомоги при звільненні за
касаційною скаргою Міністерства
оборони України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що проходив військову службу на посаді
голови військового місцевого суду
Житомирського гарнізону у званні
«полковник юстиції» та входив до
чисельного складу Збройних Сил
України. Указом Президента України від
14 вересня 2010 року № 900/2010 на підставі
пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні
положення» Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
ліквідовано військові суди. Наказом
Міністра оборони України від 25 жовтня
2010 року №1142 позивача звільнено з
військової служби у запас та з 1
листопада 2010 року виключено із списків
особового складу військового
місцевого суду Житомирського
гарнізону і нараховано одноразову
грошову допомогу у розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби (32 роки) в
розмірі 170939,20 грн. Проте
зазначена допомога ОСОБА_1 не
виплачена. Вважає, що має право на
отримання одноразової грошової
допомоги відповідно до законів України
«Про судоустрій і статус суддів» та
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей». На звернення позивача про
виплату допомоги Міністерство оборони
України відповіді не надало. Просив
стягнути з Міністерства оборони
України одноразову грошову допомогу
при звільненні з військової служби в
сумі 170939,20 грн; зобов'язати Державне
казначейство України провести видатки
з Державного бюджету України для
проведення вказаної виплати.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня
2011 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13 липня
2011 року апеляційну скаргу
Міністерства оборони України залишено
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Міністерства оборони України, судами
порушення норм чинного процесуального
та матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати постановлені рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу на
посаді голови військового місцевого
суду Житомирського гарнізону у званні
«полковник юстиції» та входив до
чисельного складу Збройних Сил
України.

Відповідно до Указу Президента України
від 14 вересня 2010 року № 900/2010 військовий
місцевий суд Житомирського гарнізону
було ліквідовано.

Наказом Міністра оборони України від 25
жовтня 2010 № 1142 ОСОБА_1 було звільнено з
військової служби у запас за пунктом
«б» частини сьомої статті 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» (за станом здоров'я).

Наказом голови військового місцевого
суду Житомирського гарнізону від
1 листопада 2010 року №92 ОСОБА_1
виключено із списків особового складу
військовослужбовців військового
місцевого суду Житомирського
гарнізону та знято з усіх видів
забезпечення з 1 листопада 2010 року.

При звільненні з військової служби
ОСОБА_1 була нарахована одноразова
грошова допомога в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за повні
календарні роки служби в розмірі 170939,20
грн. Проте допомога позивачу не
виплачена. Заява ОСОБА_1 з цього питання
Міністерством оборони України
залишена без реагування.

Відповідно до положень пункту 4 розділу
ХІІІ «Перехідні положення» Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI
суддям військових судів гарнізонів,
які звільнені з військової служби,
виплачується грошова допомога при
звільненні з військової служби в
порядку і розмірі, встановлених
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Згідно з абзацом першим пункту 2 статті
15 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№ 2011-XII (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби,
які звільняються з військової служби
за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, після
закінчення строку контракту, у зв'язку
із систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Абзацом четвертим пункту 2 статті 15
Закону № 2011-XII передбачено, що виплата
військовослужбовцям зазначеної в
цьому пункті одноразової грошової
допомоги при звільненні їх з
військової служби здійснюється
Міністерством оборони України, іншими
утвореними відповідно до законів
України військовими формуваннями та
правоохоронними органами за рахунок
коштів Державного бюджету України,
передбачених на їх утримання.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.