Справа № 825/714/13а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/38183/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненко
А.О.

Донець О.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Головко О.В.

за участю

представника позивача - Лапоша Д.Ю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Ніжинського міськрайонного центру
зайнятості на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.03.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013 року
у справі

за позовом Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області
(надалі - Інспекція)

до Ніжинського міськрайонного центру
зайнятості (надалі - Центр зайнятості)

про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Інспекція звернулась з позовом про
зобов'язання відповідача виконати
пункт 2 в частині відшкодування
заподіяної матеріальної шкоди при
придбанні офісного паперу та послуг з
комплексного разового прибирання
приміщень, а також пункт 3 вимоги
Ніжинської об'єднаної
держфінінспекції від 01.02.2012 року
№01-18/0178.

В обґрунтування позову вказала на те,
що Центр зайнятості не забезпечив
виконання обов'язкової вимоги
Інспекції. При цьому обґрунтованість
такої вимоги була підтверджена судом у
справі за позовом Центру зайнятості
про її оскарження.

Постановою окружного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року позов задоволено. Зобов'язано
Центр зайнятості виконати пункт 2 в
частині відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди при придбанні
офісного паперу та послуг з
комплексного разового прибирання
приміщень, та пункт 3 вимоги Ніжинської
об'єднаної держфінінспекції від 01.02.2012
року №01-18/0178. Судові рішення мотивовані
тим, що вимога Інспекції у відповідній
частині є обґрунтованою та
обов'язковою до виконання, а тому позов
про спонукання до її виконання має бути
задоволений.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Центр зайнятості
звернувся з касаційною скаргою, у якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив оскаржувані рішення скасувати
та прийняти нове про відмову в
задоволенні позовних вимог. Вважає
висновки судів помилковими, оскільки
відповідні пункти вимоги Інспекції
викладені у спосіб, який унеможливлює
їх реальне виконання Вказує на те, що
виконання судового рішення про
задоволення позовних вимог неможливе в
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження».

Судова колегія вбачає підстави для
задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Центру зайнятості Інспекцією за 2009-2010
роки та 9 місяців 2011 року було складено
акт ревізії від 26.12.2011 року.

На підставі висновків акту ревізії
Центру зайнятості було направлено
вимогу про усунення виявлених
порушень від 01.02.12 року №01-18/0178. У
пункті 2 цієї вимоги зазначено, що
проведеною ревізією придбання
товарно-матеріальних цінностей
(офісного паперу А-4, генератора Defiant DGG
2800) та послуг з комплексного разового
прибирання приміщень встановлено їх
придбання за цінами, що перевищують
середню ринкову вартість цих товарів
та послуг, визначених за експертизою,
проведеною Чернігівською регіональною
торгово-промисловою палатою, внаслідок
чого Центру зайнятості завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 45538,5 грн. У зв'язку з цим
пред'явлено вимогу про забезпечення
відшкодування зазначених збитків у
спосіб, визначений законодавством
України, в тому числі за рахунок винних
осіб.

Відповідно до пункту 3 вимоги до витрат,
пов'язаних з організацією групових
(масових) заходів для населення, які
проводились ФОП ОСОБА_3,, включено
адміністративні витрати, які також не
підтверджено зустрічною звіркою та
завищено тривалість проведення
семінарів, що призвело до матеріальної
шкоди (збитків) на загальну суму 1 180,90
грн. З огляду на це Центр зайнятості
зобов'язано провести роботу з
контрагентом ФОП ОСОБА_3 щодо
відшкодування зайвих виплат шляхом
повернення коштів або надання послуг. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі, встановленому
ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю.

За змістом п. 1, 7, 10 ст. 10 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» № 2939-XII у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, контрольно-ревізійним
управлінням в областях надається право
перевіряти у підконтрольних установах
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до 4.3 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затв. наказом
Міністерства фінансів України 03.10.2011 N
1236, інспекція відповідно до
покладеного на неї завдання вживає в
установленому порядку заходів щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, у тому
числі звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Наведене дає підстави вважати, що
органу державного фінансового
контролю надано можливість
здійснювати контроль за використанням
коштів державного і місцевого бюджету
та у разі виявлення порушень
законодавства пред'являти обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
таких правопорушень. При виявленні
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, орган державного фінансового
контролю має право визначати їх розмір
та звернутися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

У зв'язку з цим, Верховний Суд України у
постанові від 15 квітня 2014 року у справі
21-63а14 дійшов висновку, що виявлені
збитки, завдані державі чи об'єкту
контролю не можуть бути примусово
відшкодовані шляхом вимоги, хоча про
їх наявність може бути зазначено у
вимозі. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом. При цьому
зважаючи на те, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність обчислення їх
розміру перевіряє суд, який розглядає
цей позов.

Отже встановивши збитки у відповідному
розмірі та зазначивши про них у вимозі,
Інспекція має право звернутися до суду
з позовом про їх стягнення, а не з
позовом про спонукання підконтрольну
установу до вжиття заходів щодо
виконання відповідних вимог Інспекції.

Таким чином суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про
задоволення позову.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ніжинського
міськрайонного центру зайнятості
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.03.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013 року
скасувати.

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню не
підлягає, але може бути переглянуте
Верховним Судом України в порядку,
передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є.Донець

А.О. Логвиненко