Справа № 813/5021/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/800/13591/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф. Швеця
В.В.розглянувши у порядку письмового
провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_4
до Служби Безпеки України, управління
Служби безпеки України у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
військовій службі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Служби Безпеки України,
управління Служби безпеки України у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на військовій службі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
рокуу задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просять їх скасувати, позов
задовольнити.

Служба безпеки України, через свого
представника подала до Вищого
адміністративного суду України
письмові заперечення на касаційну
скарну, у яких просила у її задоволенні
відмовити, залишити в силі оскаржувані
нею рішення.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
проходив військову службу в органах
Служби безпеки України за контрактом з
06.04.2011 року на посаді
оперуповноваженого 1 сектору відділу
контррозвідки УСБУ у Львівській
Області; військове звання - старший
лейтенант.

Наказом голови Служби безпеки
України від 30.04.2013 р. № 504-ос за
порушення військової дисципліни, що
виразилось у неналежному дотриманні
військовослужбовцем обов'язку бути:
ініціативним, дорожити честю і
гідністю військовослужбовця; правил
поведінки військовослужбовця;
обов'язку кожного військовослужбовця
утримуватися від шкідливих для
здоров'я звичок на ОСОБА_4 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю (пункт «є» статті 68
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України), а наказом від 30.05.2013 р. № 586-ос
ОСОБА_4 звільнено з військової служби у
запас Збройних сил України через
службову невідповідність.

Наказом начальника УСБ України у
Львівській області від 31.05.2013 р. № 352-ос
ОСОБА_4 звільнено з дійсної військової
служби та виключено з особового складу.

Підставою для прийняття
оскаржуваних наказів слугували рапорт
та подання про звільнення з військової
служби начальника ВКР УСБУ у
Львівській області полковника Шевчука
О.О., а також висновок начальника УСБ
України у Львівській області Федірка
В.М. про подання до звільнення з
військової служби, з яких вбачається,
що 14.04.2013 р. приблизно о 17 год. 00 хв. у м.
Львові в районі вул. Городоцької, 62
ст.лейтенант ОСОБА_4 зупинений
співробітниками ДАІ м.Львова з
ознаками керування автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння. У ВМС
управління у нього було взято аналіз
крові та сечі на вміст етанолу та
наркотичних речовин. В результаті чого
вміст алкоголю у крові становив 1,47% (при
нормі 0,2%), а наркотичних речовин
(амфітамін) - понад 2000% (при нормі 300%).
Пояснити факт вживання наркотичних
речовин не зміг.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, судипопередніх
інстанцій, з чим погоджується колегія
суддів, виходили з того, що, звільняючи
позивача з органів Служби безпеки
України, відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 2 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу»від 25.03.1992р. № 2232-XII
(далі - Закон) порядок проходження
громадянами України військової служби,
їх права та обов'язки визначаються цим
Законом, відповідними положеннями про
проходження військової служби
громадянами України, які
затверджуються Президентом України, та
іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни,
обов'язки військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг визначає
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України, затверджений Законом України
від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі -
Дисциплінарний статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил
України незалежно від своїх військових
звань, службового становища та заслуг
повинні неухильно керуватися вимогами
цього Статуту.

Відповідно до підпункту «п»
пункту 68 на молодших та старших
офіцерів може бути накладене
дисциплінарне стягнення звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю.

З врахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що на позивача було
правомірно накладено дисциплінарне
стягнення у виді звільнення з займаної
посади, у зв'язку із наявністю факту по
вчинюваному ним діянню, підтвердженого
належними та допустимим доказами,
наявними в матеріалах справи.

Отже, в межах касаційної скарги
порушень судами норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновку судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційні скарги без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року у справі № 813/5021/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець