Справа № К/9991/23548/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/23548/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості по невиплаченій
щомісячній грошовій допомозі по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 4 лютого
2010 року та постанову Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
березня 2011 року, -

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила визнати
дії Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області
неправомірними, зобов'язати
відповідача провести відповідний
перерахунок і виплатити їй недоплачену
допомогу по догляду за дітьми ОСОБА_5 з 1
січня 2007 року та ОСОБА_6 з ІНФОРМАЦІЯ_2
року до досягнення ними трирічного
віку.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 4
лютого 2010 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області щодо
відмови позивачеві виплачувати
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_5
до досягнення ним трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового мінімуму
встановленого для дітей віком до 6
років за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року. Зобов'язано відповідача
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII і статті
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_4 недоплаченої суми допомоги по
догляду за сином ОСОБА_5 до досягнення
ним трирічного віку в розмірі не
меншому як прожитковий мінімум для
дітей віком до 6 років за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
березня 2011 року апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області задоволено
частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено. Постанову Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 4 лютого 2010 року скасовано,
прийнято нову постанову, якою визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови позивачеві у
призначенні і виплаті допомоги по
догляду за дітьми: сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 9 липня 2007 року
по 22 серпня 2009 року, та сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від дня народження до 23
січня 2011 року, в розмірі не менше
прожиткового мінімуму встановленого
для дітей віком до 6 років та
зобов'язано відповідача виплатити
ОСОБА_4 допомогу, передбачену частиною 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 4 лютого
2010 року та постанову Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
березня 2011 року і прийняти нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилась на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області і отримувала допомогу по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку як не застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції виходив з того, що в період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
відповідач був зобов'язаний
нараховувати і виплачувати позивачеві
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_5
до досягнення ним трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років згідно статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», і оскільки позивач є не
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то з 22 травня
2008 року вона немає права на отримання
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку в
зазначеному розмірі. Також суд першої
інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 не
пропустила річний строк звернення до
адміністративного суду, передбачений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційний суд ухвалюючи рішення
виходив з того, що задовольняючи позов
частково і зобов'язуючи відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачеві допомоги по догляду тільки
за сином ОСОБА_5, суд першої інстанції
вимог закону не дотримався, дійшовши
висновку, що дії Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови ОСОБА_4 у
призначенні та виплаті допомоги по
догляду за дітьми: сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 9 липня 2007 року
по 22 серпня 2009 року, та сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від дня народження до 23
січня 2011 року, в розмірі не менше
прожиткового мінімуму встановленого
для дітей віком до 6 років є
протиправними і відповідач
зобов'язаний виплатити ОСОБА_4
допомогу, передбачену частиною 1 статті
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Так, відповідно до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має не застрахована
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особа (один з батьків дитини,
усиновитель, опікун, баба, дід або інший
родич), яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

Згідно частини 1 статті 14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію частини 1 статті 15 та
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Положення пункту 14 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» щодо зупинення на 2007 рік дії
частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, встановивши, що спір виник з
приводу виплати допомоги особі, яка не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що в
період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року відповідач був зобов'язаний
нараховувати та виплачувати ОСОБА_4
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
однак помилково дійшов висновку, що на
таку допомогу позивач має право згідно
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» і статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», оскільки, якщо позивач є
не застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особою, то
відповідно має право на отримання
допомоги тільки згідно статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» поширює свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Разом з тим вбачається, що ОСОБА_4
звернулася до суду із адміністративним
позовом про стягнення недоплаченої
допомоги починаючи з 1 січня 2007 року - 15
грудня 2009 року.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області наполягало
в суді першої інстанції на відмові у
задоволенні позову в зв'язку з
пропущенням позивачем строку
звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що ОСОБА_4 не
пропустила встановлений строк для
звернення до адміністративного суду
щодо частини її позовних вимог,
залишивши поза увагою вказані доводи
відповідача та не врахувавши, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця, і позивач
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права з дати
отримання допомоги у меншому розмірі,
ніж визначено законом, а звернулася до
суду з адміністративним позовом про
стягнення недоплаченої допомоги
починаючи з 1 січня 2007 року тільки 15
грудня 2009 року.

У статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції може
дослідити також докази, які
досліджувалися судом першої інстанції
з порушенням вимог цього Кодексу. Суд
апеляційної інстанції може встановити
нові обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права. Суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені в суді першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення,
яким визнано протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області щодо
відмови позивачеві у призначенні і
виплаті допомоги по догляду за дітьми:
сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 9
липня 2007 року по 22 серпня 2009 року, та
сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від дня
народження до 23 січня 2011 року, в розмірі
не менше прожиткового мінімуму
встановленого для дітей віком до 6
років та зобов'язано відповідача
виплатити ОСОБА_4 допомогу, передбачену
частиною 1 статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
апеляційний суд залишив поза увагою
положення статей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на застосуванні яких
наполягав відповідач у суді першої
інстанції та вказував у апеляційній
скарзі, і не врахував, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, передбачена частиною 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», згідно
частини 1 статті 14 вказаного Закону
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною, а не з дня народження дитини, а
також зі змісту рішення суду
апеляційної інстанції, яким апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області задоволено
частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 та
її позовні вимоги за 2007-2011 роки
задоволено, не вбачається чи
апеляційний суд погодився з доводами
позивача чи спростував їх в частині
того, що вона є застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особою, що
впливає на правильність вирішення
даного спору. При цьому ухвалюючи
рішення суд апеляційної інстанції не
проаналізував та не врахував положень
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI, Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, положень
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня
2008 року № 835-VI, статті 45 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI та
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що постанова
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 22 березня 2011 року підлягає
скасуванню із направленням справи до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області - задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
березня 2011 року - скасувати, а справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості по невиплаченій
щомісячній грошовій допомозі по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку - направити до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.