Справа № 2а-1870/1773/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/11049/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Суми

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року

у справі № 2а-1870/1773/11

за позовом Спільного
українсько-білоруського підприємства
«Укртехносинтез» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції в м.
Суми,

Головного управління Державного
казначейства України в Сумській
області

про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення бюджетної
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-білоруське
підприємство «Укртехносинтез» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - СУБП
«Укртехносинтез» у формі ТОВ; позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в
м. Суми (далі - ДПІ в м. Суми;
відповідач-1) та Головного управління
Державного казначейства України в
Сумській області (далі - ГУДК України в
Сумській області; відповідач-2), в якому,
з урахуванням уточнення позовних
вимог, просило визнати протиправною
бездіяльність ДПІ в м. Суми щодо
ненадання висновків ГУДК України в
Сумській області щодо бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за податковими деклараціями
за грудень 2008 року, січень 2009 року,
березень 2009 року, а також стягнути з
Державного бюджету України на його
користь бюджетну заборгованість з
податку на додану вартість у розмірі 519
710,34 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 22 червня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року, адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ
519 710,34 грн. бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість та 1 700,00 грн. судового збору. В
задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач-1
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ в
м. Суми, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 22 червня 2011 року, ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня
2012 року та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем подано до
контролюючого органу декларації з
податку на додану вартість за грудень
2008 року, січень 2009 року, березень 2009
року та заяви про повернення сум
бюджетного відшкодування за вказані
періоди.

В свою чергу, ДПІ в м. Суми проведено ряд
позапланових виїзних перевірок
СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за вказані періоди, за
результатами яких складено довідки №
2764/23-6/21127532 від 09 квітня 2009
року та № 4257/23-6/21127532/87 від 12 червня 2009
року.

За результатами проведених перевірок
підтверджено заявлені позивачем до
бюджетного відшкодування суми податку
на додану вартість за грудень 2008 року в
розмірі 1 477 876,00 грн., за січень 2009 року в
розмірі 1 401 505,00 грн., за березень 2009 року
в розмірі 1 192 890,00 грн., а також
попереджено, що надання остаточного
висновку про відшкодування заявленої
суми податку з бюджету буде здійснено
після проведення та надходження
результатів всіх зустрічних звірок по
ланцюгам постачання до виробника.

На час розгляду справи в суді
першої інстанції залишок
невідшкодованої суми податку на додану
вартість становив за грудень 2008 року -
124 476,00 грн., за січень 2009 року - 145 450,72
грн., за березень 2009 року - 249 783,62 грн.

Обґрунтовуючи свою правову
позицію щодо неповернення вказаних сум
з бюджету на рахунок позивача в банку,
відповідач-1 вказував про те, що:
податковим повідомленням-рішенням №
/0/88326 від 18 грудня 2009 року
підприємству зменшено суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за грудень 2008 року в розмірі
82 827,90 грн., податковим
повідомленням-рішенням
№ /0/55016 від 20 липня
2010 року - в розмірі 1 524,00 грн., щодо
невідшкодованої суми в розмірі 40 124,10
грн. тривають перевірки по
ланцюгу постачання до
товаровиробника; податковим
повідомленням-рішенням
№ /55016 від 20 липня 2010 року
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2009 року в розмірі 3
802,96 грн., податковим
повідомленням-рішенням № /0/28169
від 20 квітня 2010 року - в розмірі 93 544,17
грн., щодо невідшкодованої суми в
розмірі 48 103,59 грн. тривають перевірки
по ланцюгу постачання до
товаровиробника; податковим
повідомленням-рішенням № /0/72212
від 20 вересня 2010 року СУБП
«Укртехносинтез» у формі ТОВ зменшено
суму бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за березень 2009 року
в розмірі 8 705,10 грн., щодо
невідшкодованої суми в розмірі
241 078,52 грн. тривають перевірки по
ланцюгу постачання до товаровиробника.

В той же час, судовими рішеннями,
які набрали законної сили, наведені
акти індивідуальної дії скасовано.

Задовольняючи адміністративний позов
частково, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) визначено, що
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.5 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР протягом
30 днів, наступних за днем отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить документальну
невиїзну перевірку (камеральну)
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.7
пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо
за наслідками документальної
невиїзної (камеральної) або
позапланової виїзної перевірки
(документальної) податковий орган
виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий податковий орган: а) у разі
заниження заявленої платником податку
суми бюджетного відшкодування щодо
суми, визначеної податковим органом
унаслідок таких перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту
у зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною податковим органом
внаслідок проведення таких перевірок,
податковий орган надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються сума такого
перевищення та підстави для її
вирахування; в) у разі з'ясування
внаслідок проведення таких перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови у
наданні бюджетного відшкодування.

Підпунктом 7.7.8 пункту 7.7 статті 7
Закону № 168/97-ВР передбачено, що після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження податковий орган протягом
п'яти робочих днів, наступних за днем
отримання відповідного рішення,
зобов'язаний надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Таким чином, оскільки відповідачем-1,
незважаючи на скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0/88326 від 18 грудня 2009 року,
№ /55016 від 20 липня 2010
року, № /0/28169 від 20 квітня
2010 року, № /0/72212 від 20 вересня 2010
року в судовому порядку, не подано
органу державного казначейства
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню СУБП
«Укртехносинтез» у формі ТОВ з бюджету,
а також враховуючи те, що за
результатами проведених перевірок
контролюючим органом не приймались
податкові повідомлення-рішення про
зменшення позивачу суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за грудень 2008 року, січень 2009
року, березень 2009 року в загальному
розмірі 329 306,21 грн., підприємство
правомірно скористалось своїм правом
на судове оскарження бездіяльності
шляхом звернення з позовом про
стягнення суми коштів з Державного
бюджету України.

Доводи касаційної скарги про те, що
необхідною умовою бюджетного
відшкодування є сплата сум податку на
додану вартість до бюджету всіма
контрагентами, яку можливо встановити
лише після отримання результатів
зустрічних перевірок по ланцюгам
постачання, колегія суддів відхиляє,
позаяк пункт 1.3 статті 1 Закону № 168/97-ВР,
даючи визначення платника податку як
особи, яка зобов'язана утримати та
внести до бюджету податок, визначає при
цьому, що податок сплачується покупцем
або особою, яка імпортує товари на
митну територію України.

В свою чергу, вимога пункту 1.8 статті 1
Закону № 168/97-ВР не встановлює
залежність виплати бюджетного
відшкодування від сплати податку на
додану вартість контрагентами
платника податку та не дає права
контролюючому органу не подавати
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетного
відшкодування, висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню, з
підстави незавершення перевірок
контрагентів платника, які були
постачальниками (продавцями) товарів
(послуг), на вартість яких нарахований і
сплачений податок, що підлягає
відшкодуванню.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 22 червня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Суми залишити
без задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.