Справа № 148/1429/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/1429/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
26 березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернулася до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача неправомірними;
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок та виплату, а також
щомісячно нараховувати в подальшому
додаткову позивачу пенсію в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком та однієї
мінімальної заробітної плати за
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного забруднення,
передбачених ст. ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період
6-ти місяців, передбачених ст. 99 КАС
України.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2013 року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку та виплаті
недоплаченої додаткової пенсії та
доплати в період до 23.07.2011 року;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок, починаючи з 01.02.2011 року, та
виплатити до часу втрати такого права,
з врахуванням раніше виплачених сум:
доплату до пенсії відповідно до ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати; додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.
Вимоги щодо стягнення коштів до
початку перебігу строку позовної
давності залишено без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
позивач є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи та отримує
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та часткову доплату за
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю відповідно
до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39
вищевказаного Закону пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одну
мінімальну заробітну плату.

Всупереч вказаним нормам позивачу
зазначені доплати виплачувалися
частково, у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року та постановою
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному
у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року та постановою Кабінету
Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року,
суд першої інстанції правомірно дійшов
до висновку, що відповідачем
протиправно проводилися виплати в
розмірах менших, ніж це передбачено
статтями 39, 51 зазначеного Закону.

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
підвищення за проживання на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" помилково
застосував норми процесуального права,
залишивши позовні вимоги щодо
стягнення коштів до початку перебігу
строку позовної давності без розгляду
постановою, що у свою чергу позбавляє
сторін можливості оскаржити таке
рішення.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач просить перерахувати йому
пенсію за період 6-ти місяців.

Суд першої інстанції зобов'язав
відповідача провести перерахунок
позивачу пенсії з урахуванням
підвищення до пенсії як дитині війни,
починаючи з 01.02.2011 року, тобто в межах
шестимісячного строку, як просить
позивач.

Враховуючи викладене, підстави для
залишення позовних вимог щодо
стягнення коштів до початку перебігу
строку позовної давності без розгляду
відсутні. Крім того, в силу вимог ч. 4 ст.
160 КАС України питання про залишення
позовної заяви без розгляду
вирішується окремим документом
(ухвалою).

Оскільки суд першої інстанції
обставини справи встановив повно,
правові норми, які регулюють відносини
сторін, визначив правильно, проте при
винесенні постанови у справі
помилково застосував норми
процесуального права, апеляційний суд
вважає за необхідне змінити рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 26 березня 2013
року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 4 резолютивної частини
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 26 березня 2013
року виключити.

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
26 березня 2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.