Справа № 760/3137/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Зінченко
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату одноразової компенсацій та
щорічної допомоги на оздоровлення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з позовом,
просив визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, починаючи з 1996 року по
2013 рік (загалом - 85 мінімальних
заробітних плат), одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду ІІ групи, у
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
зобов'язати відповідача виплачувати
щорічну допомогу на оздоровлення в
майбутньому.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2014 року
адміністративний позов в частині вимог
позивача за період до 13.08.2013 року
залишено без розгляду.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року в
решті адміністративний позов залишено
без задоволення.

Не погоджуючись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
щорічна допомога на оздоровлення за 2013
рік була виплачена позивачу у
відповідності до чинного
законодавства.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися.

Враховуючи, що в частині вимог за
період з 01.01.1996 року по 13.08.2013 року судом
першої інстанції позов залишено без
розгляду окремою ухвалою, в межах
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду колегія суддів не
переглядає правомірність застосування
судом приписів ст. ст. 99, 100 КАС України.
Правова оцінка апеляційним судом
надається лише обґрунтованості та
законності висновків місцевого суду за
період вимог позивача, починаючи з
14.08.2013 року. Тобто, в частині, що
стосується правомірності нарахувань
та виплати щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік та проведення
відповідних нарахувань в майбутньому.

Як убачається із матеріалів справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, із квітня 2007 року - інвалідом ІІ
групи, що спричинено захворюванням,
пов'язаним із роботами пов'язаними з
ліквідацією наслідків цієї аварії.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам II
групи виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Із матеріалів справи вбачається, що
щорічна допомога на оздоровлення була
нарахована позивачу за 2013 рік у сумі 120
грн та виплачена до лютого 2014 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, позивач стверджує, що
відповідачу при нарахуванні цієї
виплати слід було керуватись, як
спеціальними нормами, положеннями ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не приписами
підзаконного нормативно-правового
акту.

Аналізуючи правомірність проведеної у
2013 році позивачу виплати, колегія
суддів зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України (ст. 113 Конституції
України).

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 визнано
можливість Верховної Ради України
делегувати право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України на основі і на виконання Закону
України про Державний бюджет України
на відповідний рік.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що у 2013 році положення ст. 48 Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
зауважує, що у 2013 році Кабінетом
Міністрів України окремої постанови
щодо визначення розмірів щорічної
допомоги на оздоровлення не
приймалося. Тобто, Уряд України не
використав свого права на визначення
механізму реалізації вказаного Закону
в частині встановлення порядку та
розміру виплати допомоги на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, у 2013 році.

Враховуючи викладене, колегія суддів
доходить висновку про
необґрунтованість покликання
відповідача на те, що виплата щорічної
допомоги на оздоровлення повинна
проводиться позивачу відповідно до
урядової постанови від 12.07.2005 року № 562,
оскільки встановлена нею сума була
розрахована на виконання бюджетної
програми на 2005 рік, у якій були
закладені мінімальні бюджетні
гарантії, що не відповідають потребам
людини у 2013 році.

Таким чином, у спірних правовідносинах
щодо визначення розміру допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягають положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
відповідно до якої з 01.12.2013 року
мінімальна заробітна плата становить
1218 грн., а відтак розмір недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачеві, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії -
інваліду ІІ групи за 2013 рік складає 5970
грн (1218 * 5 - 120).

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги позивача про зобов'язання
відповідача в подальшому нараховувати
і виплачувати йому щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат згідно статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки судовому захисту підлягають
лише порушені права, свободи і інтереси
фізичних або права і інтереси
юридичних осіб, а не можливість їх
порушення в майбутньому.

Таким чином, судом першої інстанції
помилково застосовано норми
матеріального права.

Оскільки судове рішення має
відповідати вимогам законності та
обґрунтованості, постанова місцевого
суду підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок та нарахування ОСОБА_2
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити ОСОБА_2 виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням проведених
виплат.

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Романчук
суддяО.Є. Пилипенко

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Романчук О.М