Справа № 2а-9639/10/1870
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/623/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Охтирської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.03.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011

у справі № 2а-9639/10/1870 Сумського
окружного адміністративного суду

за позовом Тростянецького дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Тростянецький агролісгосп»

до Охтирської міжрайонної державної
податкової інспекції (МДПІ) Сумської
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.03.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011,
позов задоволено: визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Охтирської МДПІ
від 23.06.2010 № /0; від 16.08.2010 № /0;
від 30.08.2010 № /0 та № /0; від
12.10.2010 № 0/0; від 12.10.2010 № /0; від
16.11.2010 № /0; від 18.11.2010 № /0; від
23.11.2010 № /0.

В касаційній скарзі Охтирська МДПІ
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій з підстав
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Позивач не реалізував своє
процесуальне право на подання
заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для визначення
позивачу штрафу згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в актах перевірок від 18.06.2010
№ 19, від 11.08.2010 № 23, від 27.08.2010 № 26, від
27.08.2010 № 77, від 07.10.2010 № 102, від 07.10.2010 № 32,
від 11.11.2010 № 111, від 15.11.2010 № 116, від 19.11.2010
№ 119. Згідно висновків вказаних актів
позивач порушив норми підпункту 5.3.1
пункту 5.3 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (Закон №
2181-ІII) та пункту 6.1 Інструкції про
механізм справляння збору за
спеціальне використання лісових
ресурсів та користування земельними
ділянками лісового фонду, затвердженої
наказом Державного комітету лісового
господарства України, Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України, Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України,
Державної податкової адміністрації
України від 15 жовтня 1999 р. N 91/241/129/236/565 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 листопада 1999 р. за № 785/4078, а
саме: несвоєчасно сплатив узгоджені
суми податкових зобов`язань з податку
на додану вартість та зі збору за
спеціальне використання лісових
ресурсів.

За наслідками перевірки Охтирською
МДПІ прийняті податкові
повідомлення-рішення: від 23.06.2010 №
/0 - про застосування штрафу у сумі
9941,95 грн. (50% від сплаченого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 19883,88 грн. із затримкою
на 392 календарних дні); від 16.08.2010 №
/0 - про застосування штрафу у сумі
22835,44 грн. (50% від сплаченого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 45670,82 грн. із затримкою
на 360 календарних днів); від 30.08.2010 №
/0 - про застосування штрафу у сумі
10734,63 грн. (50% від сплаченого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 21469,25 грн. із затримкою
на 239 календарних днів); від 30.08.2010 №
/0 - про застосування штрафу у сумі
9036,42 грн. (50% від сплаченого податкового
зобов'язання зі збору за спеціальне
використання лісових ресурсів у сумі
18072,78 грн. із затримкою на 342 календарних
дні); від 12.10.2010 № 0/0 - про
застосування штрафу у сумі 407,77 грн. (50%
від сплаченого податкового
зобов'язання зі збору за спеціальне
використання лісових ресурсів у сумі
815,53 грн. із затримкою на 218 календарних
днів); від 12.10.2010 № /0 - про
застосування штрафу у сумі 23623,30 грн. (50%
від сплаченого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 47246,56 грн. із затримкою
на 153 календарних днів); від 16.11.2010 №
/0 - про застосування штрафу у сумі
2770,25 грн. (50% від сплаченого податкового
зобов'язання зі збору за спеціальне
використання лісових ресурсів у сумі
5540,48 грн. із затримкою на 252 календарних
днів); від 18.11.2010 № /0 - про
застосування штрафу у сумі 5180,22 грн. (50%
від сплаченого податкового
зобов'язання зі збору за спеціальне
використання лісових ресурсів у сумі
10360,43 грн. із затримкою на 259 календарних
днів); від 23.11.2010 № /0 - про
застосування штрафу у сумі 991,16 грн. (50%
від сплаченого податкового
зобов'язання зі збору за спеціальне
використання лісових ресурсів у сумі
1982, 31 грн. із затримкою на 183 календарних
днів).

У судовому процесі встановлено, що
постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 23.03.2010 у
справі № 2а-602/10/1870 задоволено
адміністративний позов Охтирської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області до
Тростянецького дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Тростянецький агролісгосп» про
стягнення податкового боргу в сумі
124864,20 грн. Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 09.06.2010
задоволено заяву ДП «Тростянецький
агролісгосп» про розстрочення
виконання вказаної постанови та її
виконання розстрочено згідно з
затвердженим графіком до грудня 2012
року включно.

Як встановлено у судовому процесі,
позивач сплачував як суми податкового
боргу, стягнутого постановою
Сумського окружного адміністративного
суду від 23.03.2010, так і самостійно
узгоджені суми податкових зобов'язань
з податку на додану вартість та зі
збору за спеціальне використання
лісових ресурсів в установлений
підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 ст.5 Закону №
2181-ІІІ строк. Проте, податковим органом
в оперативному обліку сплачених
позивачем податкових зобов'язань з
податку на додану вартість тазі збору
за спеціальне використання лісових
ресурсів сплачені кошти враховані на
погашення податкового боргу з цих
податку та збору, стягнутого вище
зазначеною постановою суду.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону № 2181-III платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Відповідно до пункту 7.7 ст. 7 Закону №
2181-III податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Згідно з підпунктом 16.3.3 пункту 16.3 ст. 16
цього Закону при частковому погашенні
податкового боргу сума такої частки
визначається з урахуванням пені,
нарахованої на таку частку. Податковий
борг, що погашається частково,
сплачується разом зі сплатою пені,
нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання.

Якщо платник податків не сплачує пеню
разом зі сплатою податкового боргу
(його частини) або не визначає її окремо
у платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Проте ці норми не позбавляють платника
податків права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III. Суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням підпункту 16.5.2
пункту 16.5 статті 16 Закону № 2181-III слід
вважати сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Законом № 2181-III не
визначено серед заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, зміну призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

З огляду на зазначене, суди першої та
апеляційної інстанцій із дотриманням
норм матеріального та процесуального
права дійшли юридично обґрунтованого
висновку, що самостійне зарахування
податковим органом сплачених
платником податку сум в рахунок
погашення податкового боргу, пені або
тих податкових зобов'язань, які не
вказані платником в платіжному
дорученні як призначення платежу під
час перерахування поточних податкових
зобов'язань до бюджету, є неправомірним
та суперечить приписам Закону № 2181-III.

Доводи податкового органу, що на
погашення суми податкового боргу,
розстроченого ухвалою від 09.06.2010,
зараховувались виключно суми платежів,
щодо яких позивач не вказав при
заповненні призначення платежу
періоду, за який цей платіж сплачено,
спростовуються приєднаними до справи
копіями платіжних доручень. Так,
зокрема платіжні доручення від 05.11.2010
№ 155 та від 29.07.2010 № 6, на які МДПІ
посилається на підтвердження цього
доводу, у графі «призначення платежу»
містять записи «збір за спеціальне
використання лісових ресурсів
місцевого значення без ПДВ за 3 квартал
2010 року» та «сплата податку на додану
вартість за червень… 2010 року»
відповідно (а.с.155, 171).

Відтак, доводи, викладені в касаційній
скарзі, не спростовують правильність
висновків судів попередніх інстанцій,
у зв'язку з чим відсутні підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Охтирської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.03.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев