Справа № 372/5134/14-а
Суддя: Тиханський О. Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/5134/14-а
Провадження 2-а-152/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2014 року
Обухівський районний суд Київської
області

в складі: головуючого судді:
Тиханського О.Б.

при секретарі Михайловій Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду, Київської області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Обухівської міської ради про
скасування рішення, та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати за нею
право на отримання із земель державної
(комунальної) власності в межах норм
безоплатної приватизації земельної
ділянки площею 0,10 га під забудову, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати незаконним та скасувати
рішення 9 сесії Обухівської міської
ради 6 скликання № 140 від 24.06.2011 року
«Про розгляд питання по регулюванню
земельних відносин» в частині
вилучення земельної ділянки площею 0.10
га під забудову, яка знаходилась у
користуванні ОСОБА_2. Визнати
незаконним та скасувати рішення 9 сесії
Обухівської міської ради 6 скликання №
140 від 24.06.2011 року «Про розгляд питань по
регулюванню земельних відносин» в
частині передачі у приватну власність.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що вона
неодноразово зверталася до
Обухівської міської ради про виділення
їй із земель державної власності в
межах норм безоплатної приватизації
земельну ділянку площею 0,10 га під
забудову, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1., якою з 1993 року, до самої смерті
користувалась її мати ОСОБА_2. Рішенням
Обухівської міської ради № 140 від 24.06.2011
року «Про розгляд питань по
регулюванню земельних відносин»,
земельна ділянка після смерті ОСОБА_2
була вилучена та переведена до земель
Обухівської міської ради. Іншим
підпунктом даного рішення спірна
земельна ділянка була передана у
приватну власність ОСОБА_3 для
будівництва житлового будинку. Дане
рішення на думку позивача є
немотивованим, протиправним, та
суперечить вимогам чинного
законодавства, і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач свою
позовну заяву підтримала та просила її
задовольнити повністю, посилалася на
обставини викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилась, надала
суду заперечення на позов, в якому
зазначила, що виконавчий комітет
Обухівської міської ради заперечує з
приводу позовних вимог. На момент
смерті ОСОБА_2 земля не належала
спадкодавцеві, у зв'язку з тим, що вона
не виготовила та не зареєструвала
державний акт про право власності на
земельну ділянку, тому дане майно не
можна включити до спадкового майна. У
зв'язку зі смертю ОСОБА_2, було прийнято
рішення міської ради про скасування
рішення про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
передачі у приватну власність від
24.06.2011 року. За заявою онуки ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 було прийнято рішення від 24.06.2011
року про надання їй дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо приватизації.
Дане рішення є законним і винесено з
врахуванням вимог чинного
законодавства.

Вислухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
суду докази, перевіривши правову
оцінку обставин у справі, суд вважає,
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено позивачем її мати ОСОБА_2 в
1993 році отримала земельну ділянку в
АДРЕСА_1, площею 0,10 га під забудову на
підставі рішення Виконавчого комітету
Обухівської міської ради. На протязі 18
років користувалася земельною
ділянкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1.

Померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року було
складено заповіт серія ВРД №779539
посвідчено державним нотаріусом
Української міської ради, в якому
ОСОБА_2 заповідала все своє майно своїй
дочці ОСОБА_1.

На підставі заповіту померлої на ім'я
ОСОБА_5 державним нотаріусом
Української міської державної
нотаріальної контори видано Свідоцтво
про право на спадщину за заповітом.

Судом встановлено, що 25.02.2014 року
позивач звернулася до виконавчого
комітету Обухівської міської ради з
проханням виділити їй із земель
державної (комунальної) власності в
межах норм безоплатної приватизації
земельну ділянку площею 0,10 га під
забудову, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, якою з 1993 року до смерті
користувалася мати позивача ОСОБА_2

У зв'язку із смертю ОСОБА_2 було
прийнято рішення Обухівської міської
ради № 140 від 24.06.2011 року «Про розгляд
питань по регулюванню земельних
відносин», про скасування рішення про
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо передачі у
приватну власність.

За заявою онуки ОСОБА_2- ОСОБА_3 було
прийнято рішення від 24.06.2011 року про
надання їй дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо приватизації.

18.06.2014 року позивач дізналася про те, що
спірна земельна ділянка передана у
приватну власність відповідно до
рішення Обухівської міської ради № 140
від 24.06.2011 року «Про розгляд питань по
регулюванню земельних відносин».

Статтею 144 Конституції України
передбачено, що орган місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній
території.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі та у межах повноважень
та засобами, передбаченими
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу
України, розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і
юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України, а
в Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
із земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем не надано доказів про те, що
спірна земельна ділянка перебувала у
власності покійної ОСОБА_2, оскільки
виготовлення державного акту на землю
не відбулося.

Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України
вказується, що громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Згідно до ч. 10, ч. 11 ст. 118 ЗК України,
відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Рішенням Обухівської міської ради № 140
від 24.06.2011 року «Про розгляд питань по
регулюванню земельних відносин» на
підставі заяв громадян про надання
дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у приватну власність на
території Обухівського району
Київської області, надано дозвіл на
розробку проектів землеустрою, де в
переліку земельних ділянок, зазначена
ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що подане
позивачем клопотання про отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки розглянуте відповідачем у
спосіб та порядок передбачений чинним
законодавством України,
протиправності оскаржуваного
позивачем рішення в ході розгляду
справи судом не встановлено.

Статтею 6 КАС України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд вважає, що під час судового
розгляду не подано належних доказів
неправомірності рішень суб'єкту
владних повноважень, позов є
недоведеним та не ґрунтується на
матеріалах справи, з фактичних
обставин справи не вбачається
порушення законних прав та законних
інтересів позивача, які б підлягали
судовому захисту, тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,3,6, 9,17, 71,86,158-163, КАС
України, ст.ст. 12, 116,118 ЗК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Обухівський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
складання постанови в повному обсязі
апеляційної скарги.

Суддя:
О.Б. Тиханський