Справа № 2а-6258/12/1070
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/25513/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну
скаргуРокитянської міжрайонної
державної податкової інспекції в
Київській області Державної
податкової службина
постановуКиївського окружного
адміністративного суду від 25.12.2012та
ухвалуКиївського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013у
справі № 2а-6258/12/1070за
позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доРокитянської міжрайонної
державної податкової інспекції в
Київській області Державної
податкової службипровизнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Рокитнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області Державної податкової служби (з
урахуванням уточнень) про визнання
протиправними дій відповідача щодо
визнання в актах перевірок від 08.11.2012 №
27/1701/НОМЕР_1, від 19.10.2012 № 23/1701/НОМЕР_1, від
02.08.2012 № 14/1701/НОМЕР_1 нікчемними
правочинів, укладених фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 з
контрагентами; зобов'язання
відповідача вилучити з
Автоматизованої системи «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
інформацію про результати перевірок
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,
оформлених актами від 08.11.2012 №
27/1701/НОМЕР_1, від 19.10.2012 № 23/1701/НОМЕР_1 та
від 02.08.2012 № 14/1701/НОМЕР_1.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25.12.2012,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2013, позов задоволено:

- визнано протиправними дії
Рокитнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області ДПС щодо визнання в Акті від 8
листопада 2012 року № 27/1701/НОМЕР_1 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), період
діяльності з 01.01.2011 року по 30.10.2012 року»
нікчемними правочинів, укладених
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4;

- визнано протиправними дії
Рокитнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області ДПС щодо визнання в Акті від 19
жовтня 2012 року №23/1701/НОМЕР_1 «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи приватного підприємця ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року»
нікчемними правочинів, укладених
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4.

- визнано протиправними дії
Рокитнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області ДПС щодо визнання в Акті від 2
серпня 2012 року № 14/1701/НОМЕР_1 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
достовірності визначення показників
декларації з податку на додану
вартість за вересень, жовтень,
листопад, грудень 2011 року, січень,
лютий, березень 2012 року фізичної особи
приватного підприємця ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
період з 01.09.2011 року по 31.03.2012 року»
нікчемними правочинів, укладених
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4;

- зобов'язано Рокитнянську міжрайонну
державну податкову інспекцію в
Київській області ДПС вчинити певні
дії, а саме, зобов'язано Рокитнянську
міжрайонну державну податкову
інспекцію в Київській області ДПС
вилучити з Автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію про результати
перевірок фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, оформлених Актами від 08.11.2012
№27/1701/НОМЕР_1, від 19.10.2012 року
№23/1701/НОМЕР_1 та від 02.08.2012 №14/1701/НОМЕР_1.

Не погоджуючись з судовими рішенням
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач подав касаційну скаргу, в
якій просить їх скасувати, оскільки
вважає, що вони були прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу позивач, посилаючись на те, що
вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а рішення судів попередніх
інстанцій залишити без змін.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження у відповідності до п.2 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- на підставі наказу Рокитнянської МДПІ
№ 182 від 31.10.2012 посадовими особами
відповідача було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо правильності
визначення повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток за
період діяльності з 01.01.2011 по 30.10.2012, за
результатами якої складено акт №
27/1701/НОМЕР_1 від 08.11.2012;

- на підставі наказу Рокитнянської МДПІ
№ 122 від 09.08.2012 посадовими особами
відповідача було проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача щодо дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2009 по
31.12.2011, за результатами якої складений
акт № 23/1701/НОМЕР_1 від 19.10.2012;

- на підставі наказу Рокитнянської МДПІ
№ 103 від 18.07.2012 посадовими особами
відповідача було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо достовірності
визначення показників декларації з
податку на додану вартість за період з
01.09.2011 по 31.03.2012, за результатами якої
складений акт №
14/1701/НОМЕР_1 від 02.08.2012.

- вказаними актами перевірок
встановлено, зокрема, порушення
позивачем ч.1 ст.203, ст.215, п.1 ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, і як наслідок не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже, мають
ознаки нікчемності та є нікчемними по
ланцюгу до «вигодонабувача».

Задовольняючи позовні вимоги повністю,
суди першої та апеляційної інстанцій
мотивували своє рішення тим, що під час
судового розгляду відповідачем не
доведено належними та достатніми
доказами правомірність своїх дій щодо
визнання нікчемними правочинів,
укладених позивачем, та щодо
коригування податкових зобов'язань та
податкового кредиту позивача в АС
«Співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України».

Колегія суддів касаційної інстанції не
може погодитися з такими висновками
судів попередніх інстанцій, оскільки
вважає їх передчасними, як такими, що
зроблені без всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи, з огляду на наступне.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що, звертаючись до
адміністративного суду з вимогами про
визнання протиправними дій
контролюючого органу, позивач
скористався гарантованим Конституцією
України правом на звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6
Кодексу адміністративного суду
України, в якій зазначено, що кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність
у будь-якому випадку повинні бути
такими, що породжують, змінюють або
припиняють права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право поводити перевірки
платників податку (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

У відповідності до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
названого Кодексу документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка.

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Таким чином, згідно чинного
законодавства вчинення податковим
органом дій по складанню акту
перевірки за результатами її
проведення у випадках встановлення під
час проведення такої перевірки
порушень податкового законодавства
прямо передбачено у повноваженнях
органів державної податкової служби.

Тобто, дії по складанню акта перевірки
є частиною процесу реалізації
податковим органом повноважень,
наданих йому чинним законодавством.
Крім того, обставини, викладені в акті
перевірки, є лише відображенням
фактичних дій посадових осіб
контролюючого органу, вчинених в
процесі перевірки, щодо співставлення
даних первинного бухгалтерського
обліку та інших документів.

Результатом реалізації таких
повноважень є винесення у відповідній
формі рішення, яке породжує юридичні
наслідки для платників податків. Отже,
саме результат реалізації повноважень
податкового органу (тобто, рішення
контролюючого органу), а не процес
реалізації його повноважень (як то
складання акту перевірки, включення до
акту перевірки певних висновків) має
бути об'єктом оскарження.

Наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного суб'єктивного
права позивача, а тому при розгляді
даного спору судами має бути
встановлено та підтверджено належними
та допустимими доказами, чи є усі
оскаржувані дії відповідача такими, що
породжують саме для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків і
безпосередньо впливають на його права
та обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Окрім цього, судам слід врахувати, що
питання про можливість задоволення
конкретних позовних вимог платника
податків, спрямованих на відновлення
його прав, має вирішуватися, виходячи
із суті заявлених вимог та наявності
спірних правовідносин, які виникли
безпосередньо між позивачем та
контролюючим органом, протиправні дії
якого, на суб'єктивну думку позивача,
порушили його право. При цьому, факт
порушення права позивача та, як
наслідок, наявність спірних
правовідносин потребують доведення та
встановлення в ході судового розгляду
справи.

Враховуючи покладені Кодексом
адміністративного судочинства України
завдання адміністративного
судочинства, що полягають, зокрема, у
захисті порушених прав, свобод або
інтересів особи, колегія суддів
касаційної інстанції зазначає, що
реалізація покладених завдань можлива
лише за умови, що права, свободи та
інтереси позивача є порушеними на
момент звернення до суду за їх
захистом, оскільки чинне законодавство
не передбачає можливості захисту в
адміністративному судочинстві прав у
майбутньому без встановлення такого
порушення, а лише допускаючи
можливість подальшої неправомірної
поведінки суб'єкта оскарження.

Право на захист є самостійним
суб'єктивним правом, яке з'являється у
власника прав лише в момент їх
порушення або оспорювання та
реалізується в межах охоронюваних
правовідносин, які при цьому виникли.

З огляду на наведене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
даного спору на підставі належних
доказів не було досліджено та
встановлено наявність факту порушення
права позивача внаслідок вчинення
відповідачем оскаржуваних дій.

Колегія судів також не вбачає, що в
оскаржуваних рішеннях попередніми
судовими інстанціями були досліджені
та на підставі належних доказів
встановлені обставини справи щодо
фактичного здійснення відповідачем
дій по коригуванню податкової
звітності позивача в базі даних АС
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України».

При цьому, судами не встановлено, які
саме показники податкової звітності
позивача по податку на додану вартість
були скориговані відповідачем та яка
саме інформація має бути вилучена
відповідачем в процесі виконання
рішення суду першої інстанції з метою
поновлення порушеного права позивача.

Вищевказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що, з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні),
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

З огляду на неповноту встановлення
судами усіх обставин справи, що входять
до предмету доказування по даному
спору, оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Рокитянської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Київській області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25.12.2012 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013
скасувати та справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний