Справа № 826/16775/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді - Добрівської Н.А.,
за участю секретаря судового засідання
та представника відповідача - Савченка
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до Фінансового
управління Генерального штабу
Збройних Сил Українипро визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, -В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
- визнати протиправними дій
(бездіяльність) Фінансового управління
Генерального штабу Збройних Сил
України щодо нарахування та виплати
полковнику юстиції ОСОБА_1 одноразової
грошової допомоги при звільненні,
передбаченої статтею 15 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» без урахування щомісячної
додаткової грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій»;
- зобов'язати Фінансове управління
Генерального штабу Збройних Сил
України здійснити перерахунок
полковнику ОСОБА_1 грошової допомоги
при звільненні, з включенням до
грошового забезпечення додаткової
щомісячної грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 та виплатити одноразову грошову
допомогу при звільненні з включенням
до грошового забезпечення щомісячної
додаткової грошової винагороди.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при нарахуванні йому
одноразової грошової допомоги до
грошового забезпечення при звільненні
безпідставно не включена щомісячна
додаткова грошова винагорода у розмірі
60%, передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій»,
яку позивач отримував з січня по
В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, надавши для
приєднання до матеріалів справи
письмово викладені доводи в
обґрунтування своєї позиції. Зокрема,
представник відповідача зазначив про
те, що відповідно до положень,
закріплених в наказі Міністра оборони
України №595 від 15 листопада 2010 року
«Про затвердження Інструкції про
розміри і порядок виплати щомісячної
додаткової грошової винагороди
військовослужбовцям Збройних Сил
України», винагорода не включається до
складу грошового забезпечення, з якого
здійснюється обчислення одноразових
додаткових видів грошового
Заслухавши наведені в обґрунтування
позову доводи позивача, а також
заперечення представника відповідача
по суті позовних вимог, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов і заперечення,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду і вирішення справи по суті,
суд встановив наступне.
Наказом Міністра оборони України (по
особовому складу) від 27.09.2014 №564 ОСОБА_1
звільнено з військової служби у запас
за пунктом «б» частини шостої (за
станом здоров'я) статті 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» з правом носіння
військової форми одягу.
Відповідно до наказу начальника
Військової служби правопорядку у
Збройних Силах України - начальника
Головного управління Військової
служби правопорядку Збройних Сил
України від 30.09.2014 №183 позивача
виключено зі списків особового складу
Головного управління Військової
служби правопорядку Збройних Сил
України та всіх видів забезпечення.
Одночасно цим же Наказом прийнято
рішення про виплату позивачу
одноразової грошової допомоги за 27
календарних років служби.

Головне управління військової служби
правопорядку Збройних Сил України, де
проходив службу позивач, перебуває на
грошовому забезпеченні Фінансового
управління Генерального штабу
Збройних Сил України.

Згідно довідки від 19.11.2014 року №305/589 про
нараховане грошове забезпечення до
місячного грошового забезпечення
позивача включено: посадовий оклад;
оклад за військовим званням; 40%
надбавки за вислугу років; 80% надбавки
за виконання особливо важливих
завдань; 10% надбавки за роботу, яка
передбачає допуск до державної
таємниці; 45% премії, 60% щомісячної
додаткової грошової винагороди
(постанова Кабінету Міністрів України
«Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» від 22.09.2010р. №889) (назва у
редакції постанови від 04.06.2014р. №162).

Згідно довідки від 19.11.2014р. №305/589 та
грошового атестату позивача серії ЗУ
№016450, а також розрахунку грошової
допомоги при звільненні з військової
служби від 08.12.2014р. №305/622, ОСОБА_1 при
звільненні з військової служби було
виплачено одноразову грошову допомогу
у розмірі 75 896,19 грн., до розрахунку якої
не включено щомісячну додаткову
грошову винагороду у розмірі 60%.

Наполягаючи на тому, що відповідач
протиправно не вніс до складу видів
грошового забезпечення щомісячну
додаткову грошову винагороду у розмірі
60 %, позивач звернувся з даним позовом
до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку встановленим у
справі обставинам з урахуванням
наявних в матеріалах справи доказів,
суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII
(далі - Закон №2011-XII) держава гарантує
військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
кадрів.

До складу грошового забезпечення
входять: посадовий оклад, оклад за
військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення (частина 2 статті 9 Закону
№2011-XII).

Відповідно до частини третьої статті 9
Закону №2011-XII грошове забезпечення
визначається залежно від посади,
військового звання, тривалості,
інтенсивності та умов військової
служби, кваліфікації, наукового
ступеня і вченого звання
військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у
розмірах, що встановлюються Кабінетом
Міністрів України, та повинно
забезпечувати достатні матеріальні
умови для комплектування Збройних Сил
України, інших утворених відповідно до
законів України військових формувань
та правоохоронних органів
кваліфікованим особовим складом,
враховувати характер, умови служби,
стимулювати досягнення високих
результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового
забезпечення визначається Міністром
оборони України, керівниками
центральних органів виконавчої влади,
що мають у своєму підпорядкуванні
утворені відповідно до законів України
військові формування та правоохоронні
органи, керівниками розвідувальних
органів України (частина 4 статті 9
Закону №2011-XII).

Відповідно до частини другої статті 15
Закону №2011-XII військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, а також у
зв'язку з настанням особливого періоду
та небажанням продовжувати військову
службу військовослужбовцем-жінкою, яка
має дитину (дітей) віком до 16 років,
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби виплачується за
наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» від 07.11.2007р. №1294 встановлено, що
грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» від 22.09.2010р. №889 (назва у
редакції постанови від 04.06.2014р. №162)
установлено військовослужбовцям
Збройних Сил (крім тих, що зазначені у
підпункті 1 цього пункту, та
військовослужбовців строкової
військової служби) щомісячну додаткову
грошову винагороду: з 1 квітня 2013 р. - у
розмірі, що не перевищує 20 відсотків
місячного грошового забезпечення; з 1
вересня 2013 р. - у розмірі, що не
перевищує 40 відсотків місячного
грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. -
у розмірі, що не перевищує 60 відсотків
місячного грошового забезпечення; з 1
квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує
80 відсотків місячного грошового
забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі,
що не перевищує місячне грошове
забезпечення.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалось представником
відповідача під час розгляду справи, що
ОСОБА_1 відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 22.09.2010
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» виплачувалась щомісячна
додаткова грошова винагорода у розмірі
60% відсотків місячного грошового
забезпечення.

Так, згідно довідки відповідача від
19.11.2014р. №305/586 зазначена вище
винагорода виплачувалась позивачу з
травня 2013 року по вересень 2013 року у
розмірі 20 %, з жовтня 2013 року по січень
2014 року у розмірі 40%, з лютого 2014 року по
вересень 2014 року у розмірі 60 відсотків
місячного грошового забезпечення
позивача.

Оскільки зазначена щомісячна
додаткова грошова винагорода була
встановлена рішенням Уряду України,
виплачувалася позивачу щомісяця, тобто
мала постійний характер, суд приходить
до висновку, що в силу положень статті 9
Закону №2011-XII вона повинна включатися
до розрахунку грошової допомоги при
звільненні.

У частині посилань представника
відповідача на Інструкцію про розміри
і порядок виплати щомісячної
додаткової грошової винагороди
військовослужбовцям Збройних Сил
України, затверджену наказом Міністра
оборони України від 15.11.2010 №595, суд
зазначає наступне.

Пунктом 8 Інструкції про розміри і
порядок виплати щомісячної додаткової
грошової винагороди
військовослужбовцям Збройних Сил
України, затвердженої наказом Міністра
оборони України від 15 листопада 2010 року
№ 595 встановлено, що спірна у даному
випадку винагорода не включається до
складу грошового забезпечення, з якого
здійснюється обчислення одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Разом з тим, виходячи з визначених у
частині четвертій статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
приходить до висновку, що для
визначення складових грошового
забезпечення щодо виплати одноразової
грошової допомоги застосуванню
підлягає саме Закон №2011-XII, який має
вищу юридичну силу.

Вказані висновки також
підтверджуються ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
28.05.2014 року у справі К/800/17400/14,
постановами Верховного Суду України
від 03.06.2014 року №21-169а14, від 04.03.2014 №
21-31а14, від 15.04.2014 року 21-78а14.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для визнання протиправними дій
Фінансового управління Генерального
штабу Збройних Сил України щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги при
звільненні, передбаченої статтею 15
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», без урахування
щомісячної додаткової грошової
винагороди, передбаченої постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2010 року №889 «Питання грошового
забезпечення окремих категорій
військовослужбовців Збройних Сил,
Державної прикордонної служби,
Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» та задоволення позову у цій
частині.

В частині ж позовної вимоги про
зобов'язання Фінансового управління
Генерального штабу Збройних Сил
України здійснити перерахунок
полковнику ОСОБА_1 грошової допомоги
при звільненні, з включенням до
грошового забезпечення додаткової
щомісячної грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 та виплатити одноразову грошову
допомогу при звільненні з включенням
до грошового забезпечення щомісячної
додаткової грошової винагороди, суд
зазначає, що вказана вимога підлягає
частковому задоволенню, оскільки
згідно довідки від 19.11.2014р. №305/586,
грошового атестату позивача серії ЗУ
№016450, а також розрахунку грошової
допомоги при звільненні з військової
служби від 08.12.2014р. №305/622, ОСОБА_1 при
звільненні з військової служби було
виплачено одноразову грошову допомогу
у розмірі 75 896,19 грн.

Тобто, вказана вимога підлягає
задоволенню з урахуванням виплаченої
позивачу суми одноразової грошової
допомоги при звільненні.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене та виходячи
з меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві вимоги
позивача є частково обґрунтованими та
відповідно такими, що підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 254 КАС
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Фінансового
управління Генерального штабу
Збройних Сил України щодо нарахування
та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги при звільненні, передбаченої
статтею 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», без урахування щомісячної
додаткової грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій».

Зобов'язати Фінансове управління
Генерального штабу Збройних Сил
України здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги при звільненні з урахуванням
додаткової щомісячної грошової
винагороди у розмірі 60 %, передбаченої
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2010 року №889 «Питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, Національної гвардії та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» та з урахуванням виплаченої
суми при звільненні.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя:
Н.А. Добрівська