Справа № 725/3515/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3515/14-а

Головуючий у 1-й інстанції:
Галичанського О.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

09 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях на постанову
Першотравневого районного суду міста
Чернівці від 23 жовтня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2
який діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_3 (далі - позивач) до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях (далі - відповідач) про
визнання протиправними дій і
зобов'язання провести призначення
пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду
з адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
бездіяльність відповідача, вираженої у
неправомірному ігноруванні заяви
представника позивача про призначення
пенсії позивачу неправомірними з
одночасним зобов'язанням відповідача
призначити пенсію за віком позивачу з
листопада 2013 року.

Постановою Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 23.10.2014 позов
задоволено частково: визнано
неправомірною відмову відповідачу
надати відповідь позивачу на подану
27.11.2013 її представником заяву про
призначення пенсії; зобов'язати
відповідача розглянути заяву
представника позивача від 27.11.2013 про
призначення позивачу пенсії і надати
відповідь на цю заяву.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, що станом на 2014 рік
постійним місцем проживання позивача є
Сполученні Штати Америки.

27 листопада 2013 року представник
позивача особисто звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівці із заявою про призначення
пенсії Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Чернівці. Відповідь на цю
заяву позивачу і його представнику не
надійшла.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
ненадання відповіді на заяву
представника позивача є прямим
порушенням Закону України «Про
звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996
відповідно до ст. 20 якого звернення
громадян розглядаються і вирішуються у
термін не більше одного місяця від дня
їх надходження.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 - IV
від 09.07.2003 (далі Закон № 1058 - IV) виплата
пенсії припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов`язковість якого надана Верховною
Радою України.

Статтею 51 вищенаведеного Закону
передбачено, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

На даний час міжнародних договорів з
питань пенсійного забезпечення між
Україною та Сполученими Штатами
Америки, не укладено.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.2009 положення п. 2 ч.
1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону №
1058-ІV визнані неконституційними, отже
втратили чинність з дня ухвалення
рішення Конституційним Судом України.

Закріплюючи на конституційному рівні
право на соціальний захист кожного
громадянина, без будь-яких винятків,
держава реалізує положення ст. 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права, які не можуть
бути обмежені за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Окрім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (ч. 3 ст. 25 Конституції України).

Поряд з тим, відповідно до ст. 44 Закону
№ 1058-ІV заява про призначення
(перерахунок) пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним
органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, який є центральним органом
виконавчої влади, 25.11.2005 за № 22-1
затверджений Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону № 1058-ІV, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про
призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію, за місцем
проживання (реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Зважаючи на відсутність іншого
нормативно-правового акту, що регулює
порядок призначення пенсії особам, які
виїхали на постійне місце проживання
за межі України, застосуванню
підлягають приписи діючого Порядку №
22-1, відповідно до яких для призначення
пенсії особа має подати заяву особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію.

При цьому до заяви про призначення
пенсії за віком додаються відповідні
документи (п. 7 Порядку). Не пізніше 10
днів після надходження заяви з
необхідними для призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії.
(п.39 Порядку).

Відповідно до п.1.7. Порядку днем
звернення за призначенням пенсії
вважається день прийняття органом, що
призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім
випадків призначення (поновлення)
пенсій), днем звернення за пенсією
вважається дата, що зазначена на
поштовому штемпелі місця відправлення
заяви.

У разі якщо до заяви про призначення
пенсії додані не всі необхідні
документи, орган, що призначає пенсію,
письмово повідомляє заявника про те,
які документи необхідно подати
додатково, про що в заяві про
призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за призначенням пенсії
вважається день прийняття заяви про
призначення пенсії або дата, зазначена
на поштовому штемпелі місця
відправлення заяви.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції і підтверджується
матеріалами справи, відповідач мав
всі підстави для розгляду питання про
призначення позивачу пенсії за
вислугу років. Так, 27.11.2013 представник
позивача на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 25.07.2013
особисто звернувся з необхідним
пакетом документів до відповідача про
призначення пенсії за вислугу років
позивачу.

Твердження відповідача в апеляційній
скарзі, стосовно відсутності підстав
для розгляду заяви про призначення
пенсії, оскільки вказане звернення
розглянуто та відповідь була
направлена відповідачу є
безпідставними з огляду на таке.

Так, відповідач у своїй відповіді на
звернення представника позивача від
05.12.2013 № 24082/10 зазначив, що громадянам
України, які отримали дозвіл на
постійне місце проживання до держав, з
якими не укладено міжнародних
договорів в галузі пенсійного
забезпечення, пенсія в Україні не
призначається.

Однак, як уже зазначалось вище
рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та
другого речення ст. 51 Закону № 1058-ІV
визнані неконституційними, отже
втратили чинність з дня ухвалення
рішення Конституційним Судом України.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
звернення громадян" звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від
дня їх отримання. Якщо в місячний
термін вирішити порушені у зверненні
питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати
сорока п'яти днів.

Разом з тим колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо неможливості
визначення терміну з якого необхідно
призначити пенсію.

Частиною 4 ст. 1 Закону №
1058-ІVпередбачено, що пенсійне
забезпечення громадян України, що
проживають за її межами, провадиться на
основі договорів (угод) з іншими
державами. Відповідно до вище
названого Закону передбачено, що
виникнення права на пенсію для
іноземців та осіб без громадянства
пов'язується з умовою їх постійного
проживання на території України або
укладення Україною з відповідною
державою міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення - в разі
проживання таких осіб в іншій країні.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції позивачем чи її
представником не надано суду даних, з
якого часу вона перебуває на
постійному місці проживання в
Сполучених Штатах Америки, що
унеможливлює прийняття судом рішення
щодо можливості призначення позивачу
пенсії в Україні, враховуючи рішення
Конституційного Суду України у справі
№ 1-32/2009 від 7.10.2009 року № 25-рп/2009.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 19, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
залишити без задоволення, а постанову
Першотравневого районного суду міста
Чернівці від 23 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.