Справа № 373/3377/14-а
Суддя: Овдієнко К. М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/3377/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області, діючи як
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

розглянувши в порядку скороченого
провадження в м.
Переяславі-Хмельницькому справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

ОСОБА_1 10.12.2014 р. звернулася з
адміністративним позовом до суду та
просить визнати незаконною відмову
відповідача у проведенні перерахунку
її пенсії та зобов'язати його провести
з 21 вересня 2011 року перерахунок її
пенсії державного службовця на
підставі довідок від 21.09.2011 р. № 6951/06 та
від 14.11.2014 р. № 5225/05, врахувавши всі
складові її заробітної плати, в тому
числі суми матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що вона з 21.09.2011 р.
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області та одержує пенсію
державного службовця відповідно до ст.
37 ЗУ «Про державну службу». При
нарахуванні їй пенсії були враховані
лише посадовий оклад, надбавка за ранг,
надбавка за вислугу років, надбавка за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, розмір
помісячної премії. 14.11.2014 р. вона
звернулася до відповідача із заявою
про перерахунок пенсії у зв'язку з тим,
що у заробіток для її нарахування не
були включені суми нарахованих їй
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та суми індексації, які входять у склад
заробітної плати державного службовця
та на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. До заяви додала довідки з
місця колишньої роботи від 21.09.2011 р. №
6951/06 та від 14.11.2014 р. № 5225/05 про складові
заробітної плати з урахуванням
зазначених видів виплат. 26.11.2014 р. вона
отримала повідомлення про відмову в
перерахунку пенсії.

Відповідач 16.12.2014 р. надіслав
заперечення проти позову. Вважає, що
нарахування пенсії проведене
відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема постанови
Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р.
№ 865, відповідно до якої для обчислення
пенсії враховуються складові
заробітної плати: посадовий оклад,
надбавка за ранг, надбавка за вислугу
років. Суми індексації заробітної
плати не враховуються при обчисленні
пенсії, оскільки не входять до складу
заробітної плати державного службовця.

З наданих сторонами доказів та
матеріалів пенсійної справи № 140474
судом встановлено такі обставини.

Згідно з протоколом № 1504 від 23.09.2011
Управління Пенсійного фонду України у
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі ОСОБА_1
з 21.09.2011 р. призначена
пенсія державного службовця за віком .

В послідуючому за розпорядженнями
начальника Управління Пенсійного
фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
проводився перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
зв'язку із зміною надбавки.

Розмір заробітної плати
позивачки був розрахований на підставі
довідок про складові заробітної плати
від 21.09.2011 р. № 6950/06, до яких не були
включені суми матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації.

Згідно з довідкою Управління
Пенсійного фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі від
14.11.2014 р. № 5225/05, до складу заробітної
плати ОСОБА_1, окрім врахованих
відповідачем виплат, входили й інші
виплати, а саме: матеріальна допомога
та суми індексації заробітної плати. На
ці виплати нараховані страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Однак
зазначені суми не були враховані при
нарахуванні пенсії.

Той факт, що вказані суми не
бралися відповідачем для розрахунку
заробітної плати позивача
підтверджується повідомленням
відповідача від 26.11.2014 р.
№ 111/М-01.

14.11.2014 р. позивачка звернулася до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку її пенсії на підставі
зазначеної довідки, яку відповідач
залишив без задоволення, надіславши їй
повідомлення 26.11.2014 р.

Судом встановлено, що має місце спір
фізичної особи (пенсіонера) із
суб'єктом владних повноважень
(Управлінням Пенсійного фонду України)
щодо оскарження його рішення про
відмову у перерахунку пенсії.

Правовідносини регулюються
ст.ст. 33,37 Закону України «Про державну
службу», Законом України «Про оплату
праці», ст.66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про державну службу» оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю. Заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

За змістом ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1
даної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Верховний Суд України під час розгляду
справи № 21-430а11, постанова від 20.02.2012,
прийшов до таких правових висновків:

«Усуваючи неоднакове застосування
норм матеріального права касаційним
судом, Верховний Суд вважає
неправильним висновок цього суду в
оскаржуваних ухвалах про те, що
оскільки матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, не
включається до складу заробітної плати
державного службовця, то вона не
враховується при обчисленні розміру
його пенсії. Матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця. За змістом наведених норм
(ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»)
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. Таким чином, висновок
касаційного суду про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів «Про
державну службу» № 3723-XII та «Про оплату
праці» № 108/95-ВР, які щодо спірних
відносин є загальними. У той же час
перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин стаття 41 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV та стаття 66 Закону
«Про пенсійне забезпечення» №1788XII».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі зазначеного суд дійшов до
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, суми індексації повинні бути
враховані в заробіток позивачки для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати, оскільки на них
фактично нараховані та сплачені
страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведена
правомірність його дій щодо відмови в
перерахунку пенсії позивачки, в той
час як позивачка довела законність
своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Правовий припис «в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом» означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом.
Можливість захисту прав та інтересів
залежить від дотримання строків,
встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено
шестимісячний строк для звернення до
адміністративного суду, який
обчислюється з дня виникнення права на
адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Приймаючи до уваги, що позивачка могла
дізнатися про порушення порядку
нарахування їй пенсії з дня її
нарахування - 21.09.2011 р. і з цього часу в
неї виникло право на звернення до суду,
суд дійшов до висновку що вона
звернулася до адміністративного суду
за захистом права з порушенням
шестимісячного строку.

З клопотанням про визнання причин
пропуску процесуального строку
поважними позивачка до суду не
зверталася.

За таких обставин суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог у межах шестимісячного строку.

На підставі ст.ст. 33,37 Закону
України «Про державну службу», ст.ст.1,2
Закону України «Про оплату праці», ст.66
Закону України "Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Постанови
Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у
справі № 21-430а11, керуючись ст.ст.99,
102,159,160,162,163,183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області щодо відмови ОСОБА_1
у проведенні перерахунку її пенсії,
призначеної за нормами Закону України
«Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської провести з 10 червня 2014
року перерахунок призначеної ОСОБА_1
пенсії державного службовця на
підставі довідки від 14.11.2014 р. № 5225/05,
виданої Управлінням Пенсійного фонду
України у м. Переяславі-Хмельницькому
та Переяслав-Хмельницькому районі,
врахувавши всі складові її заробітної
плати, в тому числі: суми матеріальної
допомоги на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань та суми
індексації.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання її копії
через Переяслав-Хмельницький
міськрайонний суд з одночасним
надісланням апелянтом копії скарги до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя :