Справа № 2а-7496/10/1370
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/23577/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Міжнародної
благодійної організації
"Екологія-право-людина" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01.02.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2014 року
у справі за позовом Міжнародної
благодійної організації
"Екологія-право-людина" до Державної
екологічної інспекції з охорони
довкілля Північно-Західного регіону
Чорного моря, Одеської міжрайонної
природоохоронної прокуратури Одеської
області про визнання протиправними
бездіяльності та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, у якому
просить визнати незаконними
бездіяльність та рішення Державної
екологічної інспекції з охорони
довкілля Північно-Західного регіону
Чорного моря щодо надання повної
інформації та копій документів на
запит позивача № 284 від 15.01.2010 р.;
поновити порушене право позивача
шляхом зобов'язання відповідача-1
надати відповідь на кожне із
поставлених питань у запиті від 15.01.2010
р. № 284 та надати копії запитуваних
документів; визнати незаконними
бездіяльність Одеської міжрайонної
природоохоронної прокуратури Одеської
області щодо неповноти проведеної
перевірки за скаргою ЕПЛ від 30.03.2010 р. №
87; поновити порушене право позивача
шляхом зобов'язання відповідача-2
здійснити повторну перевірку за
скаргою ЕПЛ від 30.03.2010 р. № 87 щодо
наявності в діянні працівників
Державної екологічної інспекції з
охорони довкілля Північно-Західного
регіону Чорного моря ознак
правопорушення при ненаданні
інформації на запит.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.02.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.04.2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 15.01.2010 року позивач
звернувся до Державної екологічної
інспекції з охорони довкілля
Північно-Західного регіону Чорного
моря з зверненням № 284 (інформаційний
запит), у якому керуючись ст. 9 Закону
України «Про інформацію» просив
повідомити: чи проводила інспекція
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства у
2008-2009 рр. під час спорудження каналу
Дунай-Чорне море, якщо так, то просила
надати копії актів перевірок; чи
наявний у ДП Дельта-Лоцман дозвіл на
використання земель ДБЗ для
спорудження каналу Дунай-Чорне море
(дамба на барі гирла Бистре), якщо ні, то
яких заходів реагування було вжито; чи
наявний позитивний висновок державної
екологічної експертизи на проект
спорудження дамби довжиною 2,7 км., якщо
так, то коли і ким його було винесено;
які кошти було сплачено ДП Дельта
Лоцман у 2008-2009 рр. як компенсацію
збитків, завданих довкіллю реалізацією
проекту спорудження Дунай-Чорне море;
які компенсаційні заходи вживалися ДП
Дельта-Лоцман у 2008-2009 роках; чи
проводились у 2008-2009 роках
днопоглиблювальні роботи у рамках
спорудження каналу Дунай-Чорне море,
якщо так, то просила повідомити чи
наявний дозвіл у ДП Дельта-Лоцман на ці
роботи та надати його копію; яку чергу
каналу було реалізовано у 2008-2009 роках
ДП Дельта-Лоцман; чи проводила
інспекція перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства при
проходженні суден каналом Дунай-Чорне
море у 2008-2009 роках, якщо так, то просила
надати копії актів перевірок.

24.02.2010 р. Державна екологічна інспекція
з охорони довкілля Північно-Західного
регіону Чорного моря на вищевказане
звернення направила позивачу лист №
534/05, у якому частково надала інформацію
у відповідь на звернення.

Скаржник, посилаючись на те, що
інформацію йому надано не в повному
обсязі, не отримано відповіді на
питання 2,3,4,5,7 та не надано копії
запитуваних документів звернувся до
суду.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 50 Конституції України
передбачає, що кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля
та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди. Кожному
гарантується право вільного доступу до
інформації про стан довкілля, про
якість харчових продуктів і предметів
побуту, а також право на її поширення.
Така інформація ніким не може бути
засекречена.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992, № 2657-XII всі
громадяни України, юридичні особи і
державні органи мають право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення та зберігання відомостей,
необхідних їм для реалізації ними
своїх прав, свобод і законних
інтересів, здійснення завдань і
функцій. Реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб. Кожному
громадянину забезпечується вільний
доступ до інформації, яка стосується
його особисто, крім випадків,
передбачених законами України.

Водночас, правові та організаційні
засади забезпечення порядку надання та
оприлюднення екологічної інформації
визначаються Положенням про порядок
надання екологічної інформації,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 18.12.2003 р. № 169
(далі - Положення).

Згідно п.п. 3.1 п.3 Положення надання
екологічної інформації центральними
органами виконавчої влади та їх
органами на місцях здійснюється з
метою реалізації права громадян, їх
об'єднань, державних органів та
юридичних осіб на інформацію.

Відповідно до п.п. 3.2 п.3 зазначеного
Положення у запиті визначають не
більше трьох питань з однієї
екологічної проблеми.

Як встановлено, позивачем при
підготовці Інформаційного запиту № 284
від 15.01.2010 р. не враховано вимоги
Положення, запиту не відповідає
встановленій формі, обсягу запитуваної
інформації. Запит підписано особою,
прізвище та посада, якої не вказана, з
проставленням косої риски перед
найменуванням посади виконавчого
директора МБО «Екологія-Право-Людина».

Всупереч п.п.3.2 п.3 Положення
запитувачем поставлено 8 запитань з
екологічної проблеми, замість
допустимих у одному запиті трьох
запитань, при чому, на відповідну
кількість питань відповідь була
надана.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
відносно того, що посилання
представника позивача на звуження
конституційного права на вільний
доступ до екологічної інформації через
обмеження кількості запитань у запиті
є необґрунтованими, оскілки надання
інформації у певному порядку не
свідчить про відмову у доступі до такої
інформації.

Так, позивач вправі для отримання
інформації, яка його цікавить
звернутися до державного органу з
декількома запитами.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
відмови у задоволенні позовних вимог є
законними та обґрунтованими.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Міжнародної
благодійної організації
"Екологія-право-людина" залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01.02.2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.04.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: