Справа № 2а/1270/5130/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/68761/12

К/9991/78423/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційними скаргами Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області та управління Пенсійного фонду
України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2012 року, ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
м.Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області про стягнення витрат,-

в с
т а н о в и л а :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року позовні вимоги управління
Пенсійного фонду України в
м.Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області задоволено
частково. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області на користь управління
Пенсійного фонду України в
м.Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області суми не
відшкодованих витрат на виплату
основного розміру пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві в розмірі 7576, 99
грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області залишено без задоволення, а
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року - без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області залишено без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2012 року - без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, у якій просить їх скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Також, на адресу Вищого
адміністративного суду України
надійшла касаційна скарга позивача, в
якій посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права просить їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відносини стосовно відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
витрат Пенсійного Фонду на виплату
пенсій по інвалідності врегульовано
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (далі - Порядок ).

Відповідно до пункту 4 Порядку,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення";Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Так, УПФУ з період з січня 2012 року по
травень 2012 року були виплачені пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на загальну суму 2071454 грн.
78 коп.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
вищевказані заявлені УПФУ в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
пенсії не були прийняті до заліку
відповідно до таблиць розбіжностей за
період з січня 2012 року по травень 2012
року.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105 від 23 вересня 1999
року (далі - Закон № 1105) у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку. Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини 1 статті 21 Закону України № 1105 у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

На підставі статті 37 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від
5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788)
право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38). При
цьому дітям пенсії призначаються
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника. Батьки і
чоловік (дружина) померлого, які не були
на його утриманні, також мають право на
пенсію, якщо згодом втратили джерело
засобів до існування. Непрацездатними
членами сім'ї вважаються: а) діти, брати,
сестри й онуки, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років, при
цьому брати, сестри й онуки - за умови,
якщо вони не мають працездатних
батьків; б) батько, мати, дружина,
чоловік, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"; в) один з батьків, або
чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат
чи сестра, незалежно від віку і
працездатності, якщо він (вона)
зайнятий доглядом за дітьми, братами,
сестрами чи онуками померлого
годувальника, які не досягли 8 років, і
не працює; г) дід і бабуся - в разі
відсутності осіб, які за законом
зобов'язані їх утримувати. Вихованці,
учні, студенти, курсанти, слухачі,
стажисти мають право на пенсію в разі
втрати годувальника до закінчення
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23-річного віку. Всі
правила цього Закону, що стосуються
сімей померлих, відповідно поширюються
(оскільки не обумовлено інше) і на сім'ї
безвісті відсутніх, якщо безвісна
відсутність годувальника засвідчена у
встановленому порядку.

Не зараховані суми витрат на виплату
пенсій особам, по яким не доведений в
установленому порядку факт
знаходження на час смерті годувальника
на утриманні, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що
вбачається з нижче приведених судових
рішень.

Рішенням Апеляційного суду Луганської
області від 11 червня 2012 року у справі
№22ц-2784 апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі задоволено,
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 12 березня 2012 року скасовано
та відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_9 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі про
встановлення факту перебування на
утриманні, відшкодування шкоди у
зв'язку із втратою годувальника
внаслідок смерті від професійного
захворювання, виплату одноразової
допомоги особі, яка знаходилась на
утриманні потерпілого, стягнення
щомісячний страхових виплат.

Рішенням Апеляційного суду Луганської
області від 15 серпня 2011 року у справі
№22ц-3614/10 апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі задоволено,
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 3 червня 2011 року скасовано
та відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі про
встановлення факту перебування на
утриманні, зобов'язання призначити та
виплатити одноразову допомогу як
утриманцю в розмірі однорічного
заробітку потерпілого та щомісячні
страхові виплати на утриманця
відповідно до закону.

Рішенням Апеляційного суду Луганської
області від 15 травня 2012 року у справі №
22ц-2728/12 апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі задоволено,
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 3 квітня 2012 року скасовано
та відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі про
встановлення факту перебування на
утриманні.

Рішенням Апеляційного суду Луганської
області від 8 листопада 2011 року у справі
№22ц-4931/11 апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі задоволено
частково, рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 13 вересня 2012 року змінено
шляхом скасування його в частині
визнання встановлення факту
знаходження на утриманні у ОСОБА_10 -
ОСОБА_11, зобов'язання нарахувати та
виплатити ОСОБА_11 одноразову допомогу
в розмірі однорічного заробітку
ОСОБА_10, зобов'язання нарахувати та
сплачувати ОСОБА_11 щомісячні страхові
виплати у розмірі, встановленому
законодавством, з моменту встановлення
причинного зв'язку смерті ОСОБА_10
профзахворюванням, а саме з 20 липня 2010
року, в іншій частині рішення суду було
залишено без змін.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 2 серпня 2012
року у справі №2а/1270/5055/2012 позовні
вимоги Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Краснодоні задоволено частково шляхом
скасування припису головного
державного інспектора праці відділу з
питань додержання законодавства про
працю, зайнятість та інших
нормативно-правових актів
територіальної державної інспекції з
питань праці у Луганській області
Нікішиної Т.В. № 12-19-108/0051-0041від 6 червня
2012 року та відмови в задоволенні решти
позовних вимог. Вказаним приписом було
зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні в
строк до 6 липня 2012 року провести
нарахування та виплату жінкам, які
досягли 55 років, якщо вони не працюють
(ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_5О.) одноразової
допомоги в розмірі однорічного
середньомісячного заробітку померлого
та щомісячних страхових виплат у
відповідності до статей 33, 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Не прийняті відповідачем до
відшкодування суми виплат особам, які
отримували пенсію по втраті
годувальника та закінчили термін
навчання (або навчаються не за денною
формою навчання): ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, що УПФУ не спростовано.

Згідно листа Луганського
національного аграрного університету
№01/1800 від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_15 за
наказом № 295с від 3 жовтня 2011 року була
переведена на 4 курс заочної форми
навчання за власним бажанням з 3 жовтня
2011 року.

Довідкою Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Суходільський гірничий
професійний ліцей» № 75 від 24 січня 2012
року підтверджено, що ОСОБА_16 навчався
в ДПТНЗ «Суходільський гірничий
професійний ліцей» ІІ рівня
акредитації на денній формі навчання з
1 вересня 2008 року по 31 січня 2012 року,
докази продовження навчання відсутні.

Довідкою Луганського вищого
професійного училища інформаційних
технологій №418 від 1 вересня 2011 року
підтверджено, що ОСОБА_17 навчається в
ЛВПУІТ м.Луганська в період з 8 лютого
2010 року (наказ № 1 «З-УДЗ» від 5 лютого 2010
року) до 31 січня 2012 року за
спеціальністю «Обслуговування
комп'ютерних систем та мереж» на денній
формі навчання. В листі Київського
кооперативного інституту бізнесу і
права № 151 від 20 березня 2012 року
вказано, що ОСОБА_17, в списках студентів
спеціальності «Бухгалтерський облік»
економіко-правового коледжу
Київського кооперативного інституту
бізнесу і права не значиться.

Не прийняті відповідачем до
відшкодування суми виплат особам, які
на час смерті годувальника працювали, а
саме: ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, що підтверджено
трудовими книжками та не спростовано.

Таким чином, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог УПФУ в
частині стягнення з Фонду соціального
страхування витрат на виплату пенсій
жінкам, які не досягли 55-річного віку на
час смерті годувальника; жінкам, які
на час смерті чоловіка працювали;
особам, які отримували пенсію по втраті
годувальника та закінчили навчання;
жінкам, якими не доведений в
установленому порядку факт
знаходження на утриманні годувальника
на час його смерті.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
щодо відмови в позові щодо стягнення
адресної допомоги, оскільки державна
адресна допомога відсутня у переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом згідно із ст. 21 Закону №1105-XIV та
п. 4 Порядку відшкодування.

Щодо стягнення сум витрат на виплату
пенсій громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД та переїхали на
постійне місце проживання в Україну та
сум витрат на виплату пенсій особам,
які отримують їх на підставі актів про
нещасний випадок форми Н-1, що не
відповідають вимогам законодавства,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 статті 7
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 2272-ІІІ від 22 лютого
2001 року було внесено зміни до Закону №
1105, а саме статтю 2 доповнено частиною 2
такого змісту: "Особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону". Ця норма на даний час є діючою.
При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, в якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Абзацами 2, 3 пункту 3 розділу ХІ
«Прикінцеві положення» Закону № 1105
встановлено, що: відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги; уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків (норма приведена в
редакції, яка діяла до внесення змін
підпунктом 2 пункту 44 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI, який визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008).

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Статтею 3 цієї Угоди
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за даною угодою, несе
держава, яка надає забезпечення. За
змістом цієї норми взаємні розрахунки
між державами можуть проводитися лише
на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Відносно заявлених УПФУ вимог про
стягнення сум витрат на виплату
допомоги на поховання особам, які не
надали докази наявності
причино-наслідкового зв'язку смерті зі
страховим випадком, колегія суддів
зазначає наступне.

Причинний зв'язок смерті особи, яка
отримувала пенсію по інвалідності, з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має бути
встановлений МСЕК у відповідності до
Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 р. N 606,
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 2 грудня 2005 р. за N 1455/11735.
Згідно пунктів 2.1, 2.2 вказаної
Інструкції перелік МСЕК, на які
покладаються функції щодо
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затверджується відповідним наказом
Міністерства охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим, управлінь
охорони здоров'я обласних,
Севастопольської міської і Головного
управління охорони здоров'я та
медичного забезпечення Київської
міської державних адміністрацій. Для
розгляду причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України "Про
охорону праці" (набув законної сили з 24
листопада 1992 року).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
21 Закону № 1105 у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов. Під
страховим випадком розуміється
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг (частина 2 статті 13
Закону № 1105). Перелік обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N
1112.

Частинами 8, 9 статті 34 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України. У разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року N826 затверджено
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, за пунктом 2
якого витрати на поховання провадяться
у разі смерті потерпілого, що настала
за обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судами, УПФУ не надано
до матеріалів справи довідок МСЕК про
встановлення причинного зв'язку смерті
осіб з одержаним трудовим каліцтвом
або професійним захворюванням, тобто
позивач не дотримався умов, за яких
підлягає стягненню з Фонду соціального
страхування, виплачена допомога на
поховання, що обумовлює висновок судів
про відмову в задоволенні позовних
вимог в цій частині.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційних скарг
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційних скарг судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області та управління Пенсійного фонду
України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області залишити без задоволення, а
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року, ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: