Справа № 817/3074/14
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3074/14

09 грудня 2014 року 16год. 45хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Нор У.М. за участю
секретаря судового засідання Демчук
І.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представники Голубока Т.В.,
Соломчук Д.В., Павлюк Ю.Т.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного підприємства "ФІРМА
"АГРО-ЦЕНТР" до Рівненська
митниця Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Фірма
«Агро-Центр» (далі - ПП «Фірма
«Агро-Центр») звернулося до суду з
позовом до Рівненської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №204050001/2014/000036/2
від 12.09.2014 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037.

В ході судового розгляду справи,
керуючись ст. 55 КАС України, суд
допустив заміну відповідача -
Рівненську митницю Міндоходів його
правонаступником - Рівненською
митницею ДФС (а.с.134-138).

Представники позивача в судовому
засіданні позови підтримали з підстав,
викладених в позові. В обґрунтування
позову зазначили, що у ПП «Фірма
«Агро-Центр» і TAGEX Tehnisher Handel GmbH & Co.KG
(Німеччина) (далі - TAGEX), між якими
укладено дистриб'юторський договір,
відсутні підстави пов'язаності, що
наведені у ч.4 ст.15 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.
Пояснили, що затвердженої форми
інвойсів (рахунку-фактури,
рахунку-проформи) та вимог щодо їх
заповнення законодавством України не
передбачено. Більше того, вказали, що зі
змісту наданих митному органу інвойсів
вбачається, що вони видані на підставі
укладеної угоди з врахуванням
визначеної угодою 15-відсоткової
знижки. Також зазначили, що сторони між
собою узгодили чіткі строки оплати
товару, так як згідно з п. «а» положення
7 Ексклюзивної дистриб'юторської угоди
№1/2014 від 22.09.2014 року умови, зазначені в
інвойсах, якщо такі є, мають
пріоритетне значення. За таких
обставин, вважають, що рішення про
коригування митної вартості товарів та
картка відмови в прийнятті митної
декларації є необґрунтованими та
такими, що підлягають скасуванню. З
таких підстав, просили позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав з підстав,
викладених в письмових запереченнях на
позову заяву (а.с.108-111). В обґрунтування
заперечень пояснив, що 11.09.2014 року
декларантом позивача до відділу
митного оформлення Рівненської
митниці подано в електронному вигляді
митну декларацію №204050001/2014/01421 на товар.
Водночас, зазначив, що при проведення
контролю правильності визначення
декларантом митної вартості товару
заявленого до митного оформлення за
вказаною митною декларацією
відповідачем встановлено, що у даній
декларації не містяться всі дані
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, та
виявлені окремі розбіжності.
Стверджував, що за результатами
опрацювання та аналізу додатково
поданих документів встановлено, що
такі документи не можуть бути прийняті
органом доходів і зборів в якості
підтвердження числових значень
складових митної вартості
імпортованих товарів, заявлених
декларантом до митного оформлення. За
таких обставин вважає, що у органа
доходів і зборів відсутні підстави для
визнання митної вартості оцінюваного
товару, заявленої декларантом за
основним методом. З таких підстав,
просив в задоволенні позову відмовити
повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановивши фактичні обставини справи,
перевіривши їх доказами, дослідженими
в судовому засіданні, оцінивши їх в
сукупності, відповідно до вимог
чинного законодавства, суд дійшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2006 року ПП
«Фірма «Агро-Центр» зареєстроване
юридичною особою, що підтверджується
копією витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.29-31).

22.01.2014 року між ПП «Фірма Агро-Центр» і
ТАGЕХ було укладено Ексклюзивну
дистриб'юторську угоду №1/2014,
відповідно до положення 1 якої ТAGЕХ
(Виробник) призначає позивача
(Дистриб'ютора) в Україні представляти,
поширювати і постачати запасні частини
у вигляді привідних пасів та роликових
ланцюгів та іншу продукцію, що
стосується сільського господарства
(а.с.56-59).

Відповідно до положення 5 Угоди Позивач
погоджується ексклюзивно реалізувати
марку та пакування ТАGЕХ, продукцію і
запчастини в Україні в період дії даної
угоди. Згідно з пунктом «с» розділу з
Угоди Виробник зобов'язується
забезпечити позивача спеціальними
цінами на свою продукцію та запчастини,
з 15%-вою знижкою від цін зазначених у
загальному прайс-листі, на території
України. Ціни будуть надаватися на
період одного року, починаючи з першого
січня.

Згідно з пунктом «с» положення 9 Угоди
оплата проводиться наступним чином:
згідно з замовленням: 50% - через 120 днів/
50% - через 180 днів від дати інвойсу, але
не пізніше кінця 100% суми. Оплата за
нереалізований товар в період жнив
погоджується шляхом дискусії обома
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що позивач
пред'явив до митного оформлення на
Рівненську митницю наступний товар:

- товар №1 (ланцюги роликові,
шарнірні, виготовлені зі сталі,
призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
6758,34 Євро/112934,60 грн.);

- товар №2 (паси привідні, V-видні,
не ребристі, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
3862,16 Євро/64538,33 грн.);

- товар №3 (паси привідні, V-видні,
ребристі, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, довжина зовнішнього кола 1130
мм, призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка TAGEX, митна вартість
311,01 Євро/5197,09 грн.);

- товар №4 (паси привідні, V-видні,
не ребристі, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка TAGEX, митна вартість
211.27 євро/3560,49 грн.);

- товар №5 (паси привідний, V-видний,
не ребристий, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, довжина зовнішнього кола 1130
мм., призначені для комплектації,
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
7,00 Євро/116,90 грн.);

- товар№6 (паси привідні, V-видні, не
ребристі, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
484,02 Євро/8088,18 грн.);

- товар №7 (паси привідні, У-видні,
не ребристі, із з'єднаними кінцями,
виготовлені із вулканізованої гуми та
тканини, призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
20,72 Євро/346,21 грн.);

- товар №8 (вироби гумометалеві,
виготовлені із вулканізованої гуми та
сталі, призначені для комплектації
екскаваторів, торговельна марка ТАGЕХ,
митна вартість 1395,09 Євро/23312,44 грн.);

- товар №9 (частини для
сільськогосподарських
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
1491,91 Євро/24930,34 грн.);

- товар №10 (вироби з чорних
металів, виготовлені зі сталі методом
штампування з подальшим обробленням,
призначені для комплектації
сільськогосподарських комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
263,91 Євро/4410,02 грн.);

- товар №11 (ланцюги роликові,
шарнірні, виготовлені зі сталі,
призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
5725,05 Євро/95667,96 грн.);

- товар №12 (ланцюги роликові,
шарнірні, виготовлені зі сталі,
призначені для комплектації
зернозбиральних комбайнів,
торговельна марка ТАGЕХ, митна вартість
955,18 Євро/15961,52 грн.);

- товар №13 (частини ланцюгів
роликових шарнірних, що
використовуються в
сільськогосподарських комбайнах,
виготовлені зі сталі, призначені для
з'єднання ланцюгів, торговельна марка
ТАGЕХ, митна вартість 185,43 Євро/3098,66 грн.).

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Рівненської митниці митну декларацію
(МД-2) №204000001.2014.014021 від 11.09.2014 року, в
якій задекларував вказаний товар
(а.с.32-35). На підтвердження митної
вартості товару Позивач разом із
митною декларацією надав митному
органу пакет таких документів:

1) міжнародну товарно-транспортну
накладну (СМК) №012390 від 05.09.2014 року;

2) калькуляцію транспортних витрат від
09.09.2014 року;

3) рахунки-фактури (інвойси) від 04.09.2014
року №1114241, №1114242, №1114243, №1114244, №1114245,
№1114246, №1114247, №1114248;

4) зовнішньоекономічний договір
(контракт) №1/2014 від 22.01.2014 року;

5) договір про надання послуг митного
брокера №1353 від 05.09.2013 року;

6) інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару №2730від 05.09.2014 року;

7) інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару №2730 від 05.09.2014 року;

8) резервну позиції №915 від 26.07.2014 року;

9) декларацію про походження товару №3105
від 04.09.2014 року;

10) технічну специфікацію б/н від 04.09.2014
року;

11) митну декларацію країни
відправлення №14DЕ00Е7 від 04.09.2014
року (а.с.36-67).

Судом встановлено, що при проведенні
контролю правильності визначення
декларантом митної вартості товару,
заявленого до митного оформлення за
вказаною митною декларацією, посадовою
особою Рівненської митниці ДФС
встановлено, що в документах, наданих
декларантом, не містяться всі дані
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, та
виявлено окремі розбіжності. У зв'язку
з цим відповідачем ПП «Фірма
«Агро-Центр» направлено електронне
повідомлення щодо необхідності
подання додаткових документів для
перевірки правильності визначення
митної вартості, а саме: виписки з
бухгалтерської документації, що
підтверджує всі числові значення
складових митної вартості пов'язаних
із перевезенням товарів в міжнародному
сполученні та наведених у калькуляції
транспортних витрат від 09.09.20144 року,
наданої декларантом до митного
оформлення; довідкову інформацію щодо
вартості у країн-експортерів товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам,
тобто які ідентифікуються за назвою,
артикулом тощо; розрахунок ціни
(калькуляцію); інші документи, що
підтверджують відсутність впливу на
ціну товарів, пов'язаності
контрагентів.

У відповідь на запит 12.09.2014 року позивач
направив до Рівненської митниці
витребувані документи, а саме: копії
чеків витрат на паливо для автомобіля,
прайс-листи від постачальника на
продукцію, копії накладних на продаж
продукції фірми ТАGЕХ покупцям ПП
«Фірма «Агро-Центр», витягів
(скріншотів) з німецьких
інтернет-магазинів, що продають
аналогічну продукцію (а.с.68-107, 112-132).

12.09.2014 року за результатами розгляду
поданих позивачем документів
Рівненською митницею ДФС було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №204050001/2014/000036/2
(а.с.11-16), відповідно до якого митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визнана за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються за рівнем,
визначеним декларантом, у зв'язку з:

1) Встановленням впливу на ціну
імпортованих товарів пов'язаності
покупця та продавця, а саме: партія
товарів імпортована на підставі
Ексклюзивної дистриб'юторської угоди
№1/2014 від 22.01.2014, укладеної між ПП «Фірма
«Агро-Центр» та фірмою ТАGЕХ. Згідно з
Положення 1 Розділу 1 вказаної Угоди ПП
«Фірма «Агро-Центр» призначена фірмою
ТАGЕХ як єдиний та ексклюзивний
Дистриб'ютор ТАGЕХ в Україні.
Відповідно до пункту с) Положення 4
Розділу 2 вказаної Угоди Виробник
погоджується здійснювати діяльність
тільки з Дистриб'ютором в Україні.
Пунктом с) Положення 6 Розділу З
вказаної Угоди вказано, що Виробник
зобов'язується забезпечити
Дистриб'ютора спеціальними цінами на
свою продукцію та запчастини, з 15%-вою
знижкою від цін, зазначених у
загальному прайс-листі, на території
України. Відповідно до пункту 2(а)
статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару
для митних цілей повинна ґрунтуватися
на дійсній вартості ввезеного товару,
який обкладається митом, або
аналогічного товару. Відповідно до
пункту 2(b) статті під «дійсною
вартістю» повинна розумітись ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальному ході торгівлі
в умовах вільної конкуренції;

2) Розбіжностями у документах, наданих
декларантом до митного оформлення:
Пунктом с) Положення 9 Розділу З
встановлено, що оплата здійснюється
згідно замовлення: 50% - через 120днів/50% -
через 180 днів від дати інвойсу, але не
пізніше кінця жовтня 100% суми. В той же
час у інвойсах від 04.09.2014р. №№ 1114241, 1114242,
1114243, 1114244, 1114245, 1114246, 1114247,1114248, наданих
декларантом до митного оформлення,
встановлено, що оплата має бути
здійснена протягом 60 днів з дати
інвойсу, що суперечить вказаному вище
положенню Угоди. У вище вказаних
інвойсах зазначена лише ціна одиниці
виміру товарів із знижкою (ргісе (discount)
без вказання ціни одиниці виміру
товару згідно загального прайс-листа,
відсотку знижки, що унеможливлює
проведення перевірки розрахунку
числового значення складової митної
вартості (ціни згідно фактури);

5) Наданням декларантом у неповному
обсязі додаткових документів,
витребуваних органом доходів і зборів,
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах
другій-четвертій статті 53 Митного
кодексу України та у відповідності до
ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де
зазначено, що при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів має право упевнюватись в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості,
що позиціонується з положеннями статті
17 угоди про застосування статті VII
ГАТТ/СОТ від 1994 року. Наявністю
розбіжностей у документах, наданих
декларантом до митного оформлення та
наданих ним додатково.

Також в рішенні (пункт II графа 33)
зазначено, що митний орган володіє
інформацією щодо впливу на ціну
імпортованих товарів пов'язаності
покупця та продавця, яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом.

Як вбачається з рішення (пункт IV графа
33), за результатами проведеної
відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного
кодексу України процедури
консультації з декларантом митну
вартість скориговано із застосуванням
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
згідно положень ст.59 Митного кодексу
України, що базується на положеннях
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі (далі - ГАТТ) та Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Митну вартість товарів
визначено на основі цін, визначених в
інвойсах, наданих для митного
оформлення, без врахування спеціальної
дистриб'юторської знижки.

Числове значення митної вартості
товарів на день подання митної
декларації до оформлення становить:
Товар №1: 7914,82 EUR; Товар №2: 4538,95 EUR; Товар
№3: 365,77 EUR; Товар №4: 24 248,52 EUR; Товар №5: 8,22
EUR; Товар №6: 568,80 EUR; Товар №7: 24,34 EUR; Товар
№8: 1626,97 EUR; Товар №9: 1748,38 EUR; Товар №10:
308.76 EUR; Товар №11: 6698,21 EUR; Товар №12: 1118,63
EUR; Товар №13: 217,55 EUR.

Відповідно до картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення N204050001/2014/00037
відповідач відмовив ПП «Фірма
«Агро-Центр» у митному оформленні
товарів з таких причин: митна вартість
товарів №1,2, 3,4, 5, 6,7, 8, 9,10, 11, 12,13 не може
бути визнана за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, у зв'язку з
відсутністю у поданих до митного
оформлення документах належних
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів; неподанням декларантом
додаткових документів, витребуваних
органом доходів і зборів, згідно з
переліком та відповідно до умов,
зазначених у частині третій статті 53
Митного кодексу України (а.с.17-18).

З вказаними висновками позивач не
погодився та звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку рішенню про
коригування митної вартості товарів
№204050001/2014/000036/2 від 12.09.2014 року та картці
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.49,50 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України визначено, що митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ст.51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

В силу вимог ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Четвертою частиною цієї статті
встановлено, що у разі якщо орган
доходів і зборів має обґрунтовані
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість, декларант або уповноважена
ним особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

В силу вимог ч.5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Одночасно пунктами 3.16 та 6.2 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, до якої Україна приєдналася
згідно із Законом України від 15.02.2011
року №3018 «Про внесення змін до Закону
України «Про приєднання України до
Протоколу про внесення змін до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур»
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації про товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною
операцією та забезпечення виконання
усіх вимог щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

З системного аналізу вказаних норм
вбачається, що законодавцем чітко
встановлено умови, за наявності яких у
митного органу виникає право на
застосування таких повноважень як
витребування додаткових документів та
відмови у митному оформленні. Такими
імперативними умовами є наявність
обґрунтованих сумнівів у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів та/або існування
обґрунтованих підстав вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість.

Суд також зазначає, що наявність у
митного органу обов'язку вказати
конкретні обставини, які викликали
відповідні сумніви, причини
неможливості перевірки розрахунку
митної вартості на підставі наданих
декларантом документів, обґрунтувати
необхідність перевірки спірних
відомостей та зазначити документи,
надання яких зможе усунути сумніви у їх
достовірності. Крім того, для
витребування доказів на спростування
наявності впливу взаємозв'язку
покупця та продавця на митну вартість
задекларованого товару митниця
зобов'язана обґрунтувати обставини,
які свідчать про ймовірність існування
такого взаємозв'язку.

Правова позиція ідентичного характеру
викладена Вищим адміністративним
судом України в ухвалі від 18.03.2014 року
по справі №К/800/52404/13.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень ч.10 ст.58 Митного
кодексу України. Ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця (ч.5 ст.58 Митного кодексу
України).

На переконання суду, зауваження
митного органу щодо встановлених
договором і інвойсами різних строків
оплати не с перешкодою для перевірки
розрахунку митної вартості на підставі
наданих декларантом документів, а
також не є перешкодою для визначення
числових значень складових митної
вартості товарів, відомостей щодо ціни,
що підлягає сплаті за ці товари тощо.

Так, зі змісту Ексклюзивної
дистриб'юторської угоди №1/2014 від 22.01.2014
року встановлені Положенням строки
оплати товару не впливають на вартість
товару, що поставляється за договором.
Незалежно від строків оплати товару
вартість товару, виражена в іноземній
валюті (Євро), залишається для позивача
незмінною.

Матеріали справи свідчать, що сторони
між собою узгодили чіткі строки оплати
товару, оскільки згідно з пунктом «а»
положення 7 Ексклюзивної
дистриб'юторської угоди №1/2014 від 22.012014
року умови зазначені в інвойсах, якщо
такі є, мають пріоритетне значення.
Таким чином, сторони угоди визначили
для себе строки здійснення оплати
згідно з інвойсами, що також
підтверджується листом контрагента
позивача ТАGЕХ (а.с.165-166).

Одночасно, в пункті «с» розділу 3 Угоди
чітко передбачено, що виробник
зобов'язується забезпечити позивача
спеціальними цінами на свою продукцію
та запчастини з 15%-вою знижкою від цін,
зазначених у загальному прайс-листі, на
території України. Ціни будуть
надаватися на період одного року,
починаючи з першого січня.

За таких обставин, посилання митного
органу на відмінності в строках та ціні
оплати суд відхиляє як такі, що є
необґрунтованими, а тому у митного
органу були відсутні підстави,
передбачені ч.3 ст. 53 Митного кодексу
України, для витребування у ПП «Фірма
«Агро-Центр» додаткових документів.
Аналогічна правова позиція була
викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
27.02.2014 року у справі №К/800/66624/13.

Твердження відповідача про
пов'язаність ПП «Фірма «Агро-Центр» з
ТАGЕХ суд також не бере до уваги з
огляду на таке.

В силу вимог ч.17 ст.58 Митного кодексу
України особи, одна з яких є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншої, як би це не
називалося, вважаються пов'язаними для
цілей цього Кодексу, якщо вони
підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч.4 ст.15 Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року для цілей цієї Угоди
особи вважаються пов'язаними між собою
тільки, якщо: а) вони є службовцями або
директорами підприємств один в одного;
b) вони юридично визнані партнерами по
бізнесу; с) вони є роботодавцем і
працівником; d) будь-яка особа
безпосередньо чи опосередковано
володіє, контролює або утримує 5 чи
більше відсотків випущених акцій, що
дають право голосу, або акцій обох з
них; e) один з них безпосередньо або
опосередковано контролює іншого; f)
обидва безпосередньо або
опосередковано контролюються третьою
особою; g) разом вони безпосередньо або
опосередковано контролюють третю
особу; h) вони є членами однієї й тієї
самої сім'ї.

У відповідності з ч.5 ст.15 цієї Угоди
особи, які пов'язані одна з одною в
бізнесі таким чином, що одна з них є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи

одноосібним концесіонером іншого, як
би це не називалося, вважаються
пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо
вони підпадають під критерії параграфа
4.

Таким чином, основною умовою для
висновків про пов'язаність сторін
контракту мають бути обставини, що
викладені в одному із пунктів ч.4 ст.15
Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року, а підстави, викладені в ч.5 ст.15
даної Угоди, в свою чергу, виступають
похідною обставиною.

На переконання суду, одна обставина
укладення між сторонами ексклюзивної
дистриб'юторської угоди не може
свідчити про пов'язаність ПП «Фірма
«Агро-Центр» зі своїм продавцем згідно
з ч.5 ст.15 Угоди про застосування статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, так як передумовою
для цього є наявність хоча б однієї з
підстав, визначених в ч.4 ст.15 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Отже, посилання митного органу на
пов'язаність ПП «Фірма «Агро-Центр» зі
своїм контрагентом ТАGЕХ як на
підставу для витребування у позивача
додаткових доказів, передбачену ч.4 ст.53
Митного кодексу України, суд вважає
необґрунтованим та таким, що
спростовується фактичними обставинами
справи.

Суд також відхиляє доводи відповідача
про неправильне оформлення інвойсів за
контрактом, оскільки затвердженої
форми інвойсів (рахунку-фактури,
рахунку-проформи) та вимог щодо їх
заповнення законодавством України не
передбачено. Вказана правова позиція
висловлені Вищим адміністративним
судом України в ухвалі від 14.10.2014 року
по справі №К/800/34041/14.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що рішення про
коригування митної вартості товарів
№204050001/2014/000036/2 від 12.09.2014 року та картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037
не відповідають вказаним критеріям
правомірності.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового
розгляду обставини справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
відповідач при прийнятті рішення про
коригування митної вартості товарів
№204050001/2014/000036/2 від 12.09.2014 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037
діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не в спосіб, визначений
чинним законодавством, а тому рішення
№204050001/2014/000036/2 від 12.09.2014 року та картка
відмови №204050001/2014/00037 є протиправними,
такими, що прийняті без урахуванням
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, а тому підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним рішення про коригування
митної вартості товарів №204050001/2014/000036/2
від 12.09.2014 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037.

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення в повному
обсязі, а заперечення відповідача суд
відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать чинному законодавству та
фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №204050001/2014/000036/2 від
12.09.2014 року та картку відмови
Рівненської митниці Міндоходів в
прийняті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №204050001/2014/00037.

Присудити на користь позивача
Приватного підприємства "ФІРМА
"АГРО-ЦЕНТР" із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Нор У.М.