Справа № 804/19303/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава
Вікторовича при секретаріЛісна А.М.
за участю: представника позивача
представника відповідача 1
представника відповідача 2 Ручка М.В.
Жаворонков С.М. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів,
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Голового управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення і
Позивач звернувся з позовом до суду, у
якому просить визнати нечинним та
- податкове повідомлення - рішення від
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
донарахування податку на доходи
фізичних осіб у сумі 15 111,80 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі 3
777,95 грн. (на загальну суму 18 889,75 грн.) до
відокремленого структурного
підрозділу «Криворізьке локомотивне
депо» Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»;
- податкову вимогу від 23.07.2014 року № 1603-25
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
донарахування податку на доходи
фізичних осіб у сумі 15 111,80 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі 3
777,95 грн. (на загальну суму 18 889,75 грн. до
відокремленого структурного
підрозділу «Криворізьке локомотивне
депо» Державного підприємства
«Придніпровська залізниця».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач не є податковим агентом
фізичної особи ОСОБА_5 під час
виконання рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди у розмірі 90
000,00 грн. Позивач вказує на те, що саме
фізична особа ОСОБА_5 повинна
самостійно обчислити та сплатити
податки і збори з отриманої від
позивача суми 90 000,00 грн. З рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області не є зрозумілим хто саме з
повинен сплачувати податки та збори із
суми моральної шкоди у розмірі 90 000,00
грн. Також відповідач наголошує на
тому, що не підлягає оподаткуванню
податком на доходи фізичних осіб сума,
яка за рішенням суду спрямовується на
відшкодування збитків, завданих
платнику податків внаслідок
заподіяння шкоди здоров'ю. Також
позивач вказує на те, що заборгованість
із сплати податків та зборів, що
визначена відповідачем є безнадійною,
оскільки минув строк позовної
Ухвалою суду від 24.11.2014 року відкрито
провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги.
Відповідач 1 заперечував проти
заявлених позовних вимог, вказуючи на
те, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення та податкова
вимога прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Позивач під час добровільного
виконання рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області про виплату
ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 90 000,00
грн. є податковим агентом останньої та
повинен нарахувати, утримати та
сплатити за ОСОБА_5 податок на доходи
Відповідач 2 у судове засідання не
з'явився, подав клопотання про розгляд
справи без участі представника
останнього. Також відповідача 2 через
відділ діловодства суду надав письмові
заперечення на позовну заяву, у яких
повідомив про те, що податкова вимога
від 23.07.2014 року № 1603-25 станом на 17.12.2014
року є відкликаною, у зв'язку із сплатою
позивачем суми податкового боргу.
Суд дослідивши письмові докази наявні
у матеріалах справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Відповідачем 1 проведено планову
документальну виїзну перевірку
окремих відокремлених структурних
підрозділів позивача за період з 01.07.2010
року по 31.12.2012 року, на підставі якої
складено Акт від 15.05.2014 року № 283.
У висновках акту перевірки, зокрема,
вказано про порушення позивачем норм
Податкового кодексу України в
результаті чого не утримано та не
перераховано податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 15 111,80 грн.
Висновки акту перевірки обґрунтовані
тим, що позивач під час виконання
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області про
стягнення на користь ОСОБА_5 моральної
шкоди у розмірі 90 000,00 грн. не утримав та
не сплатив за останню податок на доходи
фізичних осіб під час виплати
заборгованості.

На підставі акту перевірки
відповідачем 2 прийнято податкове
повідомлення - рішення від 13.06.2014 року №
про донарахування податку на
доходи фізичних осіб у сумі 15 111,80 грн.
та застосування штрафних санкцій у
сумі 3 777,95 грн. (на загальну суму 18 889,75
грн.) до відокремленого структурного
підрозділу «Криворізьке локомотивне
депо» Державного підприємства
«Придніпровська залізниця».

Позивач скористався процедурою
адміністративного оскарження даного
податкового повідомлення - рішення.

09.07.2014 року Головним управлінням
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийнято рішення про
продовження терміну розгляду скарги
позивача на податкове повідомлення -
рішення до 30.08.2014 року включно.

22.08.2014 року Головним управлінням
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийнято рішення за
результатами розгляду скарги позивача
№ 5903/10/04-36-10-08-09, якою залишено скаргу
позивача без задоволення, а
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення без змін та додаткового
збільшеному суму грошового
зобов'язання, яке вказано у
оскаржуваному податковому
повідомленні, на суму штрафу 510,00 грн. за
порушення абз. «б» п.176.2 ст. 176 ПК України
в частині подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями даних
податкового розрахунку форми 1-ДФ.

18.09.2014 року Головне управління
Міндоходів у м. Києві залишено скаргу
позивача без розгляду, оскільки
розгляд скарги на рішення Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не входить
до компетенції Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Щодо позовної вимоги визнати нечинним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення від 13.06.2014 року № , то суд
зазначає наступне.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.06.2011
року по справі № 22ц-23460/11 за позовом
фізичної особи ОСОБА_5 до ДП
«Придніпровська залізниця», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області про відшкодування моральної
шкоди, у зв'язку із загибеллю чоловіка
позовні вимоги задоволено частково та
стягнуто з ДП «Придніпровська
залізниця» на користь ОСОБА_5 моральну
шкоду у розмірі 90 000,00 грн.

У вказаному рішенні суду відсутня
вказівка на те, хто саме повинен
сплачувати податки і збори під час
фактичної виплати суми 90 000,00 грн.

Позивач не звертався до суду за
роз'ясненням судового рішення до
моменту його фактичного виконання,

Позивач у добровільному порядку
виконав вказане рішення суду та
перерахував ОСОБА_5 суму 90 000,00 грн.
згідно платіжного доручення від 31.08.2011
року № 1961. У вказаному платіжному
дорученні чітко вказано особу на
користь якої здійснюється виплата
грошових коштів та підставу для їх
виплати рішення суду.

Під час виплати вказаної суми позивач
не нараховував, не утримував та не
сплачував за ОСОБА_5 податок на доходи
фізичних осіб.

Отже, спірні правовідносини фактично
зводиться до того, чи є позивач під час
виплати грошових коштів фізичній особі
ОСОБА_5 в рахунок відшкодування
моральної (немайнової) шкоди згідно
рішення суду податковим агентом
останньої.

Судом встановлено, що Закон України
«Про виконавче провадження» не містить
норм, які б виключали застосування норм
Податкового кодексу України до
відносин стосовно стягнення
заборгованості за виконавчим
документом, який видано судом.

Норми Податкового кодексу України
також не містять норм щодо звільнення
від оподаткування всіх грошових
коштів, які отримані згідно рішень
судів, а також не містить особливостей
оподаткування грошових коштів
отриманих за рішення суду.

У відповідності до ч.5 ст.11 Цивільного
кодексу України у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення
суду.

Отже, рішення суду є однією із підстав
для виникнення цивільних прав та
обов'язків.

За вказаних обставин виконання рішення
суду повинно здійснюватись з
урахуванням як норм Закону України
«Про виконавче провадження» так і норм
Податкового кодексу України.

Податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV ПК України, до бюджету від
імені та за рахунок фізичної особи з
доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
ПК України(п.п. 14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК
України).

У відповідності до п.п. а) п.171.2 ст. 171 ПК
України особою, відповідальною за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
інших доходів, є податковий агент - для
оподатковуваних доходів з джерела їх
походження в Україні.

Підпунктом а) та б) пункту 176.2 статті 176
ПК України встановлено, що особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно п.п. 168.1.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 ПК України.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Таким чином, податковий агент утримує
та перераховує податок лише у разі,
коли проводить нарахування доходів;
при нарахуванні доходів у податкового
агента виникає заборгованість перед
одержувачем доходів; нараховані доходи
є джерелом для утримання податку з
такого доходу; при виплаті такого
доходу у податкового агента виникає
зобов'язання щодо перерахунку до
бюджету утриманого за рахунок доходу
податку. Тобто, податок утримується від
суми такого доходу та за рахунок такого
доходу при його нарахуванні.

Згідно п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України
до загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається дохід у вигляді
неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім: сум,
що за рішенням суду спрямовуються на
відшкодування збитків, завданих
платнику податку внаслідок заподіяння
йому матеріальної шкоди, а також шкоди
життю та здоров'ю.

Таким чином, дохід у вигляді
відшкодування немайнової (моральної)
шкоди включається до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку.

Судом відхиляються посилання позивача
не те, що немайнова (моральна) шкода
спрямована на відшкодування збитків
завданих саме здоров'ю фізичної особи,
а тому не включається до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку, з наступних
причин.

Поняття збитків міститься у статті 23
Цивільного кодексу України, до яких
згідно ч.2 вказаної статті відносяться
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Згідно частин 2 та 4 статті 24 Цивільного
кодексу України моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Як вбачається з тексту мотивувальної
частини рішення апеляційного
адміністративного суду
Дніпропетровської області від 30.06.2011
року по справі № 22ц-23460/11 з позивача
стягнуто саме немайнову (моральну)
шкоду, яка спричинена психологічними
та моральними стражданнями фізичної
особи. Суд не присуджував фізичній
особі грошових коштів на відшкодування
шкоди саме здоров'ю фізичної особи.

Суд зазначає, що виключення пункту «а»
п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України
стосується саме відшкодування
заподіяної реальної (фактичної) шкоди
(збитків) життю та здоров'ю, тобто
виплати грошових коштів на лікування
або компенсації витрат на лікування, та
не стосуються немайнової (моральної)
шкоди.

Оскільки позивач є юридичною особою, то
останній при виплаті доходу на користь
фізичної особи є податковим агентом
останньої та повинен нараховувати,
утримувати та сплачувати за фізичну
особу податок на доходи фізичних осіб.

Норми Податкового кодексу України не
передбачають будь-якого іншого порядку
оподаткування доходів, які сплачується
юридичною особою на користь фізичної
особи в залежності від порядку її
виплати, а саме: або добровільно, або
примусово за рішенням суду.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
вказано про те, що оскільки справляння
і сплата прибуткового податку з
громадян є відповідно обов'язком
роботодавця та працівника, суд
визначає зазначену суму без утримання
цього податку й інших обов'язкових
платежів, про що зазначає в
резолютивній частині рішення.

Таким чином, відповідач правомірно
нарахував податок на доходи фізичних
осіб у розмірі 15 111,80 грн. та застосував
штрафну (фінансову) санкцію 25% у
відповідності до 123 ПК України, тобто 3
777,85 грн.

Також судом відхиляються посилання
позивача на п.п. 14.1.11. п.14.1 ст. 14 ПК
України з наступних причин.

Зазначений пункт Податкового кодексу
України дає визначення безнадійній
заборгованості - заборгованість, що
відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями,
щодо яких минув строк позовної
давності;

б) прострочена заборгованість фізичної
або юридичної особи, що не погашена
внаслідок недостатності майна
зазначеної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася
непогашеною внаслідок недостатності
коштів, одержаних після звернення
кредитором стягнення на заставлене
майно відповідно до закону та договору,
за умови, що інші дії кредитора щодо
примусового стягнення іншого майна
позичальника, визначені
нормативно-правовими актами, не
призвели до повного покриття
заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало
неможливим у зв'язку з дією обставин
непереборної сили, стихійного лиха
(форс-мажорних обставин), підтверджених
у порядку, передбаченому
законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих
фізичних осіб, а також осіб, які у
судовому порядку визнані безвісно
відсутніми, недієздатними або
оголошені померлими, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі.

Сума у розмірі 90 000,00 грн. сплачена
позивачем на користь фізичної особи не
відповідає жодному із критеріїв
вказаних вище, а тому дана
заборгованість не є безнадійною.

За вказаних обставин суд не знаходить
правових підстав для задоволення даної
позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги визнати нечинною
та скасувати податкову вимогу від
23.07.2014 року № 1603-25 Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
донарахування податку на доходи
фізичних осіб у сумі 15 111,80 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі 3
777,95 грн. (на загальну суму 18 889,75 грн. до
відокремленого структурного
підрозділу «Криворізьке локомотивне
депо» Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», то суд
зазначає наступне.

З письмових пояснень відповідача 2
судом встановлено, що оскаржувана
податкова вимога сформована на
підставі податкового повідомлення -
рішення від 16.06.2014 року № про
донарахування податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 69 848,11 грн. та
станом на день розгляду справи є
відкликаною, оскільки позивач погасив
суму податкового боргу.

Позивач та відповідач 1 визнали у
судовому засіданні факт відкликання
податкової вимоги.

Згідно ч.3 ст. 72 КАС України обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

За вказаних обставин податкова вимога
від 23.07.2014 року № 1603-25 станом на день
розгляду справи є відкликаною, а тому
не породжує для позивача як платника
податків будь-яких юридичних
наслідків.

За вказаних обставин податкова вимога
не може бути предметом спору у
адміністративному суду.

На підставі викладеного, суд відмовляє
у задоволенні даної позовної вимоги.

У відповідності до статті 94 КАС України
у разі відмови у позові судові витрати
покладаються на позивача.

Судом встановлено, що позивач під час
подання позовної заяви сплатив лише 10%
від суми судового збору згідно ч.3 ст. 4
Закону України «Про судовий збір»,
тобто 182,70 грн.

Таким чином, позивач повинен доплатити
судовий збір у розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1644,30 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
18 грудня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 18.12.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді С.В.
Златін С.В. Златін
Р.Ю. Ричка