Справа № 816/4494/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/4494/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Кукоба О.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Ярмаківської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області до Державної екологічної
інспекції у Полтавській області, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Полтавська міжрайонна
природоохоронна прокуратура,
Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації,
Головне управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання
незаконним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

Ярмаківська сільська рада
Миргородського району Полтавської
області (надалі також позивач)
звернулась до суду з позовом до
Державної екологічної інспекції у
Полтавській області (надалі -
відповідач, Держекоінспекція у
Полтавській області), треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Полтавська міжрайонна природоохоронна
прокуратура, Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Полтавській області,
Головне управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання
незаконним та скасування припису від 09
липня 2014 року №07-21/41.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами
проведеної відповідачем перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства про додержання режиму
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
контролюючий орган дійшов висновок про
невиконання Ярмаківською сільською
радою окремих положень Закону України
"Про природно-заповідний фонд України".
З метою усунення відповідних порушень
відповідачем складено обов'язковий до
виконання припис від 09 липня 2014 року
№07-21/41. З вимогами зазначеного припису
позивач не погоджується, вважає їх
необґрунтованими, оскільки землі
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський" знаходяться за
межами населених пунктів Ярмаківської
сільської ради, у зв'язку з чим у
позивача відсутні повноваження щодо
розпорядження та догляду за такими
землями.

Відповідач позов не визнав. У письмових
запереченнях посилався на те, що
позивач, на підставі виданого
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Полтавській області 28 листопада 2007
року за №454 охоронного зобов'язання,
взяв на себе зобов'язання щодо
забезпечення режиму охорони та
збереження ландшафтного заказника
місцевого значення "Ярмаківський". На
переконання відповідача, позивач має
дотримуватись вимог Закону України
"Про природно-заповідний фонд України"
в частині здійснення догляду за
вказаним заказником. З огляду на
викладене, відповідач стверджував про
правомірність та обґрунтованість
спірного припису, у зв'язку з чим просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації,
залучений до участі у справі як
правонаступник Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Полтавській області,
надав до суду письмові пояснення, в
яких зазначив, що власником земельних
ділянок за межами населених пунктів, на
яких (землях) розташовані території та
об'єкти природно-заповідного фонду в
силу положень Земельного кодексу
України є Кабінет Міністрів України.
Таким чином, вважав, що розпорядження
такими землями віднесено до
повноважень Кабінету Міністрів
України та саме останньому має
видаватись охоронне зобов'язання.

Головне управління Держземагентства у
Полтавській області подало до суду
письмові пояснення, в яких посилалось
на те, що відповідно до пункту 1.6.1
Положення про ландшафтний заказник
місцевого значення "Ярмаківський",
затвердженого наказом Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Полтавській
області від 29 жовтня 2007 року №76,
відповідальність за дотримання
встановленого режиму заказника та
належний стан його території несе
землевласник. На переконання третьої
особи, землевласником земельної
ділянки, на якій розташовано
ландшафтний заказник місцевого
значення "Ярмаківський", є позивач, а
тому саме він має нести передбачену
законом відповідальність.

У судовому засіданні 01 грудня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити з
підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та просила відмовити в
його задоволенні повністю.

Представник третьої особи -
Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації, при
вирішенні спору покладався на розсуд
суду.

У судове засідання 04 грудня 2014 року
з'явились представник позивача та
Департаменту з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації.

Держекоінспекція у Полтавській
області, Полтавська міжрайонна
природоохоронна прокуратура, Головне
управління Держземагентства у
Полтавській області явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, про розгляд
справи повідомлені належним чином,
причин неявки суду не повідомили.

Виходячи з положень статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав за можливе
розглядати справу за даної явки.

Керуючись приписами частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, надавши
можливість присутнім учасникам
судового процесу у повній мірі
реалізувати свої процесуальні права,
та враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Держекоінспекцією у Полтавській
області у період з 16 червня по 04 липня
2014 року проведено планову перевірку
дотримання позивачем вимог
природоохоронного законодавства про
додержання режиму територій та
об'єктів природно-заповідного фонду,
результати якої оформлено актом
№343/01-01-14 (надалі - Акт перевірки) /а.с.
8-11/.

У Акті перевірки відповідачем вказано
на наступне:

- під час натурного обстеження
території ландшафтного заказника
місцевого значення "Ярмаківський"
виявлено випасання молодняку великої
рогатої худоби в кількості 170 голів за
відсутності ліміту на використання
природних ресурсів та дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів у межах території заказника,
що є порушенням статті 91 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України",
пункту 3.3. Положення про ландшафтний
заказник місцевого значення
"Ярмаківський";

- на перевірку не надано рішення про
організацію чи оголошення територій
заказника, що є порушенням статті 53
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України";

- форма 3ДКПЗФ "Карти-схеми розташування
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду України"
відсутня, що є порушенням підпункту 2.1
пункту 2 Інструкції про зміст та
складання документації державного
кадастру територій та об'єктів
природно-заповідного фонду України,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища від 16 лютого 2005 року №67,
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 11 березня 2005 року за №298/10578;

- відсутні документи, що посвідчують
право на земельну ділянку ландшафтного
заказника місцевого значення
"Ярмаківський", що є порушенням статті
126 Земельного кодексу України, статті 53
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України";

- межі території ландшафтного
заказника місцевого значення
"Ярмаківський" не встановлено в натурі,
що є порушенням статті 7 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України";

- відсутні охоронні знаки на території
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський", що є
порушенням розділів 2, 3 Положення про
єдині державні знаки та аншлаги на
територіях та об'єктах
природно-заповідного фонду України,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища від 29 березня 1994 року №30,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 08 квітня 1994 року за
№72/281.

З огляду на встановлені плановою
перевіркою порушення, відповідачем
складено обов'язковий до виконання
припис від 09 липня 2014 року №07-21/41 /а.с. 7/,
яким зобов'язано позивача:

- розробити план оргтехзаходів з
усунення виявлених порушень, який
надати до Держекоінспекції у
Полтавській області у десятиденний
термін після одержання припису /пункт
1/;

- дотримуватись режиму територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
/пункт 1/;

- представити рішення про організацію
чи оголошення територій заказника - до
23 липня 2014 року /пункт 3/;

- виготовити форму 3ДКПЗФ "Карти-схеми
розташування територій та об'єктів
природно-заповідного фонду України":
регіонів - у масштабі 1:200000, України - в
масштабі 1:500000 - до 09 вересня 2014 року
/пункт 4/;

- розробити документи, що посвідчують
право на земельну ділянку ландшафтного
заказника місцевого значення
"Ярмаківський" - до 09 вересня 2014 року
/пункт 5/;

- встановити межі території
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський" - до 09 вересня
2014 року /пункт 6/;

- встановити охоронні знаки на
території ландшафтного заказника
місцевого значення "Ярмаківський" - до 09
вересня 2014 року /пункт 7/;

- виготовити ліміт на використання
природних ресурсів та дозвіл на
спеціальне використання природних
ресурсів у межах території заказника -
до 09 вересня 2014 року /пункт 8/.

Не погодившись з даним приписом,
позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склались між
сторонами, суд виходить з наступного.

Підставою для складення спірного
припису слугував встановлений
відповідачем факт невиконання
позивачем зобов'язань щодо
забезпечення режиму охорони і
збереження об'єкта
природно-заповідного фонду -
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський".

Правові основи організації, охорони,
ефективного використання
природно-заповідного фонду України,
відтворення його природних комплексів
та об'єктів визначено Законом України
"Про природно-заповідний фонд України"
від 16 червня 1992 року №2456-XII.

Згідно зі статтею 25 вказаного Закону
(тут та надалі в редакції станом на 2007
рік) заказниками оголошуються природні
території (акваторії) з метою
збереження і відтворення природних
комплексів чи їх окремих компонентів.
Оголошення заказників провадиться без
вилучення земельних ділянок, водних та
інших природних об'єктів у їх власників
або користувачів.

Відповідно до частини третьої статті 53
згаданого Закону рішення про
організацію чи оголошення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
місцевого значення та встановлення
охоронних зон територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
приймається обласними, Київською та
Севастопольською міськими радами.

Судом встановлено та визнано
представника сторін і третіх осіб, що
рішенням 10 сесії Полтавської обласної
ради п'ятого скликання від 06 вересня 2007
року створено ландшафтний заказник
місцевого значення "Ярмаківський".

Наказом Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Полтавській області від 29 жовтня 2007
року №76 "Щодо затвердження Положень
про заказники місцевого значення"
затверджено Положення про ландшафтний
заказник місцевого значення
"Ярмаківський" /а.с. 16/.

Дане Положення погоджено, окрім іншого,
з Ярмаківським сільським головою
Шевченко В.М. 25 жовтня 2007 року, що
підтверджено підписом та печаткою /а.с.
19/.

Пунктом 1.6. вказаного Положення
визначено, що заказник входить до
складу природно-заповідного фонду
України. Територія заказника не
вилучається у її землевласників, на
землях яких він розташований, а саме:
Петрівцівська сільська рада - 54,4 га,
Гаркушинська сільська рада - 426,8 га,
Шахворостівська сільська рада - 76,8 га,
Ярмаківська сільська рада - 495,6 га /а.с.
17-19/.

Підпунктом 1.6.1 зазначеного Положення
встановлено, що землевласники
земельних ділянок, у межах яких
розташований Заказник, у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, Законом України "Про
природно-заповідний фонд України",
іншими законодавчими і нормативними
актами та цим Положенням і несуть
відповідальність за належний стан
території заказника та додержанням
встановленого режиму /а.с. 17/.

Забезпечення порядку охорони,
використання і відтворення природних
комплексів території заказника
здійснюється землевласниками,
державними органами виконавчої влади
/пункт 3.3. Положення про ландшафтний
заказник місцевого значення
"Ярмаківський"/.

Земельні ділянки у межах заказника
передаються під охорону
землевласникам з оформленням
охоронного зобов'язання щодо
дотримання порядку охорони,
використання і відтворення природних
комплексів території /пункт 3.4.
Положення про ландшафтний заказник
місцевого значення "Ярмаківський"/.

Землевласники земельних ділянок, у
межах яких розташований заказник,
спільного з Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Полтавській області
оформляють охоронні зобов'язання щодо
дотримання порядку охорони,
використання і відтворення природних
комплексів, збереження території
заказника. У разі зміни форм власності
на ці землі охоронні зобов'язання
переоформляються /пункт 3.6. Положення
про ландшафтний заказник місцевого
значення "Ярмаківський"/.

За таких обставин, особою,
відповідальною за дотримання режиму
охорони та збереження ландшафтного
заказника місцевого значення
"Ярмаківський" в межах території площею
495,6 га визначено Ярмаківську сільську
раду Миргородського району
Полтавської області.

Згідно з частиною п'ятою статті 53
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
заказники, пам'ятки природи, заповідні
урочища, парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва й інші
території та об'єкти
природно-заповідного фонду, які
створюються без вилучення земельних
ділянок, що вони займають, передаються
під охорону підприємствам, установам,
організаціям і громадянам органами
центрального органу виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища з оформленням
охоронного зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено, що 26
листопада 2007 року Ярмаківській
сільській раді видано охоронне
зобов'язання, за яким позивач
зобов'язувався забезпечити режим
охорони та збереження ландшафтного
заказника місцевого значення
"Ярмаківський" у межах території площею
495,6 га /а.с. 20/.

Представниками сторін та третіх осіб
підтверджено, що вказане охоронне
зобов'язання є чинним.

Отже, обов'язки щодо забезпечення
режиму охорони та збереження
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський" у межах
території площею 495,6 га належать
Ярмаківській сільській раді
Миргородського району Полтавської
області.

Суд зазначає, що у поданому до суду
позові в якості єдиної підстави для
визнання протиправним та скасування
спірного припису позивач вказує на те,
що землі площею 495,6 га знаходяться поза
межами населених пунктів Ярмаківської
сільської ради, у зв'язку з чим, на
переконання позивача, у останньої
відсутні повноваження щодо
розпорядження та контролю за даними
землями.

Щодо обґрунтованості наведених
доводів стосовно спірних відносин, суд
враховує наступне.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України" від 21
січня 2010 року №1826-VI статтю 7 Закону
України "Про природно-заповідний фонд
України" доповнено частиною четвертою,
згідно з якою межі територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду.

Пунктом 2.1. Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року №376,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 року за
№391/17686, визначено, що встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на підставі
розробленої та затвердженої технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Як пояснили в судовому засіданні
представник позивача та третьої особи,
межі ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський" в натурі не
встановлено.

Водночас, як зазначалось судом вище,
ландшафтний заказник місцевого
значення "Ярмаківський" створено на
землях чотирьох сільських рад
Миргородського району Полтавської
області без вилучення земельних
ділянок у їх землевласників (сільських
рад), зокрема, на території
Ярмаківської сільської ради площею 495,6
га.

З 01 січня 2013 року набув чинності Закон
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 06 вересня 2012
року №5245-VI, пунктом 3 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
якого визначено, що з дня набрання
чинності цим Законом землями
комунальної власності відповідних
територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності відповідної територіальної
громади; які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах
відповідних населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної власності
та земельних ділянок, зазначених у
підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього
розділу.

Як зазначили в судовому засіданні
представник позивача та третьої особи,
землі, на яких розміщено ландшафтний
заказник місцевого значення
"Ярмаківський", жодним чином не
відчужувались, на правах користування
третім особам не передавались.

За таких обставин, можливо
стверджувати про те, що відповідні
землі площею 495,6 га знаходяться у
користуванні Ярмаківської сільської
ради Миргородського району
Полтавської області на підставі
охоронного зобов'язання від 26
листопада 2007 року.

Стосовно доводів представника третьої
особи про те, що землі
природно-заповідного фонду
відносяться до категорії особливо
цінних земель, розпорядження якими
здійснює Кабінет Міністрів України,
суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 122
Земельного кодексу України Кабінет
Міністрів України передає земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у
випадках, визначених статтею 149 цього
Кодексу, та земельні ділянки дна
територіального моря.

Статтею 149 Земельного кодексу України
визначено порядок вилучення земельних
ділянок.

Згідно з частиною третьою вказаної
статті сільські, селищні, міські ради
вилучають земельні ділянки
комунальної власності відповідних
територіальних громад, які перебувають
у постійному користуванні, для всіх
потреб, крім особливо цінних земель,
які вилучаються (викупляються) ними з
урахуванням вимог статті 150 цього
Кодексу.

Кабінет Міністрів України вилучає
земельні ділянки державної власності,
які перебувають у постійному
користуванні, - ріллю, багаторічні
насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
для нелісогосподарських потреб, а
також земельні ділянки
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного призначення та суб'єктів
господарювання залізничного
транспорту загального користування у
зв'язку з їх реорганізацією шляхом
злиття під час утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування
відповідно до Закону України "Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування",
крім випадків, визначених частинами
п'ятою - восьмою цієї статті, та у
випадках, визначених статтею 150 цього
Кодексу /частина дев'ята статті 149
Земельного кодексу України/.

За приписами пункту "г" частини першої
статті 150 Земельного кодексу України до
особливо цінних земель відносяться
землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення, землі
історико-культурного призначення.

Суд зазначає, що наведені вище
положення стосуються передачі у
власність чи користування земельних
ділянок у разі їх вилучення.

Водночас, спірні відносини стосуються
визначення особи, відповідальної за
організацію охорони та збереження
об'єкта природно-заповідного фонду -
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський".

При цьому, як вже зазначено судом вище,
в силу приписів Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
наявність у особи відповідних
обов'язків підтверджується охоронним
зобов'язанням.

У даному випадку охоронне зобов'язання
видано позивачу, ніким не відкликане та
є чинним.

Пунктом 3.6. Положення про ландшафтний
заказник місцевого значення
"Ярмаківський" визначено, що в разі
зміни форм власності на землі охоронні
зобов'язання переоформляються.

Суду не надано доказів переоформлення
охоронних зобов'язань на землі
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський".

Враховуючи наведене вище та виходячи з
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про те, що саме Ярмаківська
сільська рада Миргородського району
Полтавської області є особою,
відповідальною за організацію охорони
та збереження об'єкта
природно-заповідного фонду -
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський".

Окрім вищевикладеного, при вирішенні
даного спору суд виходить з того, що
позивач протягом семи років з моменту
оформлення охоронного зобов'язання не
вчинив жодних дій, вимогу про виконання
яких містить спірний припис та
здійснення яких передбачено
положеннями Закону України "Про
природно-заповідний фонд України".
Зокрема, позивачем не вчинено жодних
дій щодо виготовлення форми 3ДКПЗФ
"Карти-схеми розташування територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
України", розробки документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
ландшафтного заказника місцевого
значення "Ярмаківський", встановлення
меж території заказника в натурі,
виготовлення та встановлення
охоронних знаків на території
заказника, виготовлення лімітів на
використання природних ресурсів та
дозволів на спеціальне використання
природних ресурсів у межах території
заказника.

Посилання позивача на відсутність
відповідного фінансування не може бути
визнана достатньою підставою для не
виконання відповідних дій. До того ж,
суду не надано доказів звернення
позивача до компетентних органів із
заявами про виділення відповідного
фінансування.

В силу приписів частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Водночас, як визначено частиною першою
вказаної статті, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав суду належних доказів,
якими було б підтверджено
правомірність позовних вимог.

Натомість, залученими до матеріалів
справи письмовими доказами
підтверджено, що у спірних відносинах
діяльність відповідача відбувається
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а оскаржене рішення
суб'єкта владних повноважень є
правомірним та обґрунтованим.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог повністю.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128,
138, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Ярмаківської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області до Державної екологічної
інспекції у Полтавській області, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Полтавська міжрайонна
природоохоронна прокуратура,
Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації,
Головне управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання
незаконним та скасування припису
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
О.О. Кукоба