Справа № 810/5125/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5125/14
інстанції: Лиска І.Г.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Земляна Г.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Т.Г. Шевченка до Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське
підприємство ім. Т.Г. Шевченка (далі -
ПСП ім. Т.Г. Шевченка) звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - Васильківська ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.08.2014 р. №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року позов задоволено.

На вказану постанову Васильківська
ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
Васильківською ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПСП ім. Т.Г. Шевченка з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Baп Ойл" за
листопад 2013 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 04.08.2014 р.
№2618/10-07-22-01-12/31379694.

Даною перевіркою встановлено
порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого знижено
податок на подану вартість в період, що
перевірявся, на загальну суму 37 885,00
грн., у тому числі за листопад 2013 року.

На підставі акту перевірки
Васильківською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
20.08.2014 р. №, яким позивачу
визначене податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в
загальному розмірі 47356,00 грн., в тому
числі: за основним платежем - в розмірі
37 885,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - в розмірі 9 471,00 грн.

Порядок формування податкового
кредиту, підстави його виникнення та
порядок визначення сум податку на
додану вартість, що підлягають
відшкодуванню з Державного бюджету
України, встановлено статтею 198
Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу
України, визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з, в тому числі придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг, при цьому датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, а саме дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього
Кодексу передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Як вбачається з матеріалів
справи, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Вап Ойл» (постачальник) було укладено
договір поставки нафтопродуктів №4 від
11.11.2013 р. Відповідно до умов вказаного
договору, постачальник зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити нафтопродукти, в подальшому
«товар», у відповідності до умов
договору та додаткових угод до нього.

Реальність виконання такого
договору підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями первинних
документів, зокрема, податковими та
видатковими накладними,
рахунками-фактурами, платіжними
дорученнями, відповідним
журналом-ордером, оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку, зведеною
лімітно-забірною карткою на отримання
паливо-мастильних матеріалів по
автопарку.

Такі документи відповідають
чинному законодавству та дають
можливість встановити зміст і обсяг
поставленого товару, з конкретними
найменуваннями, в кількісному та
ціновому виразі.

В свою чергу, відповідачем не
спростовано доводів позивача та
доказів, наявних у матеріалах справи,
які доводять товарність та реальність
господарських операцій між позивачем
та зазначеним контрагентом.

Як вбачається з акту перевірки
податковим органом не зазначено жодних
зауважень щодо повноти та змісту
поданих первинних документів.

При цьому, зазначені у акті
перевірки обставини стосуються лише
господарської діяльності контрагента
позивача та подання ними податкової
звітності, і жодним чином не доводять
недобросовісності позивача та
відсутності реальності господарських
операцій.

Отже, відповідач позбавив ПСП ім.
Т.Г. Шевченка права на формування
податкового кредиту через
недотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

Однак, чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди - покупця товару (робіт, послуг),
яка є платником податків, не покладено
обов'язку в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників (виконавців) при
здійсненні господарської діяльності
або через відсутність висновків
зустрічних перевірок зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на формування
валових витрат та податкового кредиту
та донарахування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток.

Відповідачем не надано судового
рішення, яке б набрало законної сили,
щодо встановлення факту відсутності у
позивача мети на здійснення
господарської діяльності та
відсутності її реального здійснення.
Також не наданого судового рішення в
порядку ст. 234 Цивільного кодексу
України щодо фіктивності правочинів
між позивачем та його контрагентами.

При цьому, жодним законом не
передбачено право податкового органу
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.

Таким чином, відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
доведено обґрунтованість прийняття
податкового повідомлення-рішення від
20.08.2014 р. №, а тому таке рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову, а тому апеляційну
скаргу Васильківською ОДПІ необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року - без змін, оскільки вона
ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 16.12.2014
р.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Земляна Г.В.