Справа № 826/14220/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2014 року 10:15
№ 826/14220/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Шулежка В.П. розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства
земельних ресурсів України

треті особи Відділ
Держземагентства у Кільйському районі
Одеської області,

Головне управління
Державного земельного агентства в
Одеській області

про визнання протиправним та
скасування наказу та поновлення на
роботі,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась з позовом до Державного
агентства земельних ресурсів України
(далі по тексту - відповідач), треті
особи - Відділ Держземагентства у
Кільйському районі Одеської області та
Головне управління Державного
земельного агентства в Одеській
області про:

- визнати дії та бездіяльність
відповідача, в особі Державного
агентства земельних ресурсів України
стосовно не видання у день звільнення з
займаної посади наказу про звільнення
з посади начальника Відділу
Держземагентства у Кілійському районі
Одеської області ОСОБА_1, незаконними
та такими, що грубо порушують вимоги
ст.3,6,19 Конституції України, ч.2 ст. 47
КЗпП України;

- визнати дії та бездіяльність
відповідача, в особі Відділу
Держземагентства у Кілійському районі
Одеської області стосовно не виплати у
день звільнення з займаної посади всіх
належних до виплати сум начальнику
Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області
ОСОБА_1, незаконними та такими, що грубо
порушують вимоги ст.3,6,19 Конституції
України, ч. 1 ст. 47 КЗпП України;

- визнати дії та бездіяльність
відповідача, в особі Відділу
Держземагентства у Кілійському районі
Одеської області стосовно не видання у
день звільнення трудової книжки
ОСОБА_1, що грубо порушують вимоги ст. 47
КЗпП України;

- визнати дії та бездіяльність
відповідача, в особі Державного
агентства земельних ресурсів України
стосовно не надання позивачу наказу №
447-кт/а від 21.08.2014 року про звільнення з
займаної посади начальника Відділу
Держземагентства у Кілійському районі
Одеської області ОСОБА_1, незаконними
та такими, що грубо порушили право на
своєчасне оскарження до суду рішень
дій та бездіяльності органів державної
влади та місцевого самоврядування,
права на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, права на отримання
кваліфікованої юридичної допомоги,
гарантованих ст.55,56,59 Конституції
України;

- визнати дії та бездіяльність
відповідача, в особі Державного
агентства земельних ресурсів України
стосовно видання наказу № 447-кт/а від
21.08.2014 року про звільнення з посади
начальника Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області
ОСОБА_1 під час знаходження її на
лікарняному незаконними та такими, що
грубо порушують вимоги ст. 19,21.22,28,43
Конституції України, ч. 3 ст. 40 КЗпП
України;
- визнати незаконним та скасувати
наказ №447-кт/а від 21.08.2014 року
Державного агентства із земельних
ресурсів України "Про звільнення
ОСОБА_1" про звільнення з посади
начальника Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області
ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області;

- стягнути з відповідача, в особі
Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області на
користь позивача, в особі ОСОБА_1,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу;

- стягнути з відповідача, в особі
Відділу Держземагентства у
Кілійському районі Одеської області на
користь Позивача, в особі ОСОБА_1,
моральну шкоду у розмірі 5000 грн;

- зобов'язати відповідача - Відділ
Держземагентства у Кільйському районі
Одеської області скасувати запис про
звільнення з займаної посади на
підставі наказу №447-кт/а від 21.08.2014р. та
внести відповідні зміни в трудову
книжку позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що наказ про звільнення
прийнятий незаконно, оскільки позивача
під тиском змусили написати заяву про
звільнення за згодою сторін. Крім того,
позивача було звільнено під час
перебування її на лікарняному.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуваний наказ прийнято
правомірно, оскільки позивач з
власного бажання написала заяву про
звільнення за угодою сторін.

Треті особи проти позову заперечили з
підстав, що й відповідач.

В судовому засіданні 26.11.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

З 04.09.2012р. наказом відповідача №169-кт
від 31.08.2012р. позивача призначено на
посаду начальника відділу
Держземагентства у Кільйському районі
Одеської області.

22 серпня 2014 на підставі наказу
Державного агентства земельних
ресурсів України №447-кт/а від 21.08.2014р.
позивача звільнено з займаної посади
за угодою сторін відповідно до п. 1
статті 36 Кодексу законів про працю
України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуваний наказ
підписано та оголошено під час
перебування позивача на стаціонарному
лікуванні, що є грубим порушенням вимог
ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, позивач зазначає, що на
момент подання адміністративного
позову, оскаржуваний наказ позивачу на
видано. Грошовий розрахунок здійснено
01.09.2014р., а трудову книжку видано
08.09.2014р., що є порушенням норм КЗпП
України.

Проте, суд не погоджується з думкою
позивача.

Так, позивач посилається не
неправомірність її звільнення з посади
начальника відділу Держземагенства у
Кілійському районі Одеської області, у
зв'язку з перебуванням на лікарняному,
що є порушенням ч. 3 ст. 40 Кодексу
законів про працю України.

Вимога ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про
працю України на яку посилається
позивач передбачає, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності.

Однак, ОСОБА_1 звільнено з посади на
підстави ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме
за угодою сторін. Матеріалами справи
підтверджується, що позивач самостійно
написала заяву про припинення трудових
відносин за угодою сторін. З наведеного
вбачається, що ініціатива звільнення
виходила не від органів
Держземагентства України, а від самої
позивачки.

Суд не бере до уваги твердження
позивача щодо відсутності ініціативи у
останнього щодо звільнення, оскільки
відповідно до змісту заяви про
звільнення «за угодою сторін», позивач
просить звільнити її із займаною
посади саме за угодою сторін, що
підтверджується саме її ініціатива.
Крім того в судовому засідання позивач
не вказував на те, що вищевказана заява
нею була складена під тиском, чи
всупереч її волевиявлення.

Окрім того слід зазначити, що посилання
позивача про перебування на
лікарняному, відсутністю на робочому
місці та відсутності інформації щодо
звільнення спростовуються
документами, які підписувала позивачка
в період перебування на лікарняному та
табелем робочого часу.

З приводу посилання позивача на те, що
її не було ознайомлено з наказом про
звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Так, 21.08.2014 Держземагентсовм України
видано наказ № 447 «Про звільнення
ОСОБА_1», в якому зазначено, що
позивачка підлягає звільненню з 22.08.2014
з посади начальника відділу
Держземагентства у Кілійському районі
Одеської області за угодою сторін.

22.08.2014р. о 10:00 годині Головним
управлінням Держземагентства в
Одеській області направлено на адресу
Відділу повідомлення про ознайомлення
з оригіналом наказу про звільнення та
копію цього наказу.

В цей же день, ОСОБА_1, за власним
підписом, видано наказ № 8-к «Про
оголошення наказу Головного
управління Держземагентства в
Одеській області від 21.08.2014 № 151-к «Про
оголошення наказу Держземагентства
України від 21.08.2014 № 447-кт/а «Про
звільнення ОСОБА_1» і власноручно
поставлено підпис про ознайомлення з
ним.

Факт перебування на робочому місці
позивача 22.08.2014р. та ознайомлення з
наказом також підтверджується виданим
нею наказом № 63 «Про затвердження
складу комісії по знищенню печатки
Відділу Держземагенства у Кілійському
районі Одеської області» та актом
знищення печаток та штампів № 3.

Судом не встановлено, що позивачу
видано з порушення строків трудову
книжку.

Відповідно до запису в особовій картці,
22.08.2014 (день звільнення) трудова книжка
видана ОСОБА_1, що підтверджується її
власноручним підписом.

Матеріалами справи не підтверджується,
що позивачу виплатили грошові кошти
лише 01.09.2014.

Так, відповідно до службової записки
начальника відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності від 07.10.2014
розрахункові кошти при звільненні
ОСОБА_1 отримала 29.08.2014, у зв'язку з тим,
що фінансування остаточного
розрахунку було надано відділу
Держземагентства у Кілійському районі
26.08.2014.

З приводу доводів позивача щодо
надіслання на адресу Головного
управління Держземагентства в
Одеській області та Держземагентства
України листа про залишення без
розгляду заяви про звільнення за
угодою сторін від 20.08.2014р. слід
зазначити, що такі заяви до Головного
управління не надходили, про що листом
від 06.10.2014 проінформовано
Держземагентство України.

Разом з тим, слід зазначити, що Фондом
Соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності Одеського
обласного відділення виконавчої
дирекції листом від 24.10.2014р. №109-01-14-2113
повідомлено, що згідно записів у
медичній документації, листок
непрацездатності №502686 з 18.08.2014р. по
29.08.2014р. на ім'я ОСОБА_1 виданий
необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного у суду
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко