Справа № 351/561/14-а 2-а/351/28/14
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
876/7170/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області, та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
на постанову Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
17.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Снятинському районі, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
визнання дій протиправними, та
зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О
В И В :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
про визнання недійсним та скасування
рішень, зобов'язання призначити
пільгову пенсію.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
17.06.2014 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення Комісії Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області від 29/11/2013 р.
№ 310 про відмову в підтвердженні ОСОБА_1
пільгового стажу роботи та рішення № 25
від 02/12/2013 р. Управління Пенсійного
Фонду України в Снятинському районі
про відмову в призначенні пенсії за
віком по Списку №2. Зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в
Снятинському районі нарахувати ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах за
час його роботи повний робочий день
машиністом аміачно-холодильних
установок з 20/10/1983 року по 21/08/1992 року. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, зазначену постанову
оскаржили управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі та
Головне управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області,
які просять суд апеляційної інстанції
скасувати рішення Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 17.06.2014 року та в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційних скарг мотивовані
тим, що рішення суду першої інстанції
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та суттєвим порушенням норм
процесуального права з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, що є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.197 КАС України
дану справу розглянуто в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», закону про
недержавне пенсійне забезпечення,
законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, що відповідно до трудової
книжки на ім'я позивача 24/08/1981 року його
прийнято на птахофабрику «Снятинська»
на роботу слюсарем. Відповідно до
запису № 11 від 20/10/1983 року у вказаній
трудовій книжці позивачу присвоєно 5
розряд машиніста холодильних
установок.

Відповідно до довідки Архівного
відділу Снятинської районної
державної адміністрації .N2 04-02/282 на
птахофабриці «Снятинська» з 1981 року по
1985 рік позивач отримував заробітну
плату за посадою слюсара. Відповідно до
довідки Архівного відділу Снятинської
районної державної адміністрації №
04-02/283 у 1986-му та 1988-му роках посада
позивача взагалі не вказана, а в 1987-му
та 1990 роках вказано посаду машиніста.
Відповідно до довідки Архівного
відділу Снятинської районної
державної адміністрації № 04-02/284 посада
позивача не значиться з 1991 по 1995 роки.
Відповідно до довідки Архівного
відділу Снятинської районної
державної адміністрації № 04-02/285 посада
позивача не значиться в 1996 та 2000 роках,
за 1997-1998 роки інформація про посаду та
розмір заробітної плати відсутні, а за
1999 рік вказано посаду слюсаря.

Відтак головне управління Пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області 05/12/2013 р. надало позивачу
інформацію про те, що рішенням Комісії
з питань підтвердження стажу роботи на
посадах, що дають право на пенсії на
пільгових умовах №310 від 29/11/2013 р.
відмовлено позивачу у зарахуванні
спірного стажу до пільгового.
Управління ПФУ в Снятинському районі
06/12/2013 р. повідомило позивача про
ухвалення рішення № 25 від 02/12/2013 р. про
відмову в зарахування спірного
пільгового стажу.

Згідно статті 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05 листопада
1991 року № 1788 основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що до пунктом 3 "Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 за відсутності трудової книжки, а
також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Крім того, пунктом 20 зазначеного
Порядку вказано, що у тих випадках, коли
в трудовій книжці відсутні відомості,
що визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що аналіз наведених норм дає
право дійти висновку, що уточнююча
довідка є обов'язковою лиши в тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенси на пільгових умовах або
за вислугу років.

Даний спір виник з приводу того, що в
трудовій книжці позивача міститься
запис про його роботу слюсарем з
монтажу аміачних холодильних
установок, після чого він отримав
розряд машиніста вказаних установок і
виконував трудову функцію, пов'язану з
обслуговуванням аміачних холодильних
установок.

Разом з цим відповідно до п. 1 Порядку
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, затвердженого
Постановою Пенсійного фонду України
№18-1 від 10.11.2006 року. Пенсійний фонд
України визначає механізм
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
у разі ліквідації підприємства без
визначення правонаступника.

Відповідно до положень пункту 6
згаданого вище Порядку основним
завданням комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років є
розгляд заяв про підтвердження стажу
роботи та прийняття рішень щодо
підтвердження стажу для призначення
пенсії або відмову в його
підтвердженні в установленому порядку.

Враховуючи вищевикладене ГУПФУ в
Івано-Франківській області
необгрунтовано відмовило позивачу в
призначенні пенсії на пільгових умовах
з підстав неможливості зарахувати стаж
роботи на пільгових умовах на посаді
машиніста за період роботи з 20/10/1983 р. з
посиланням на відсутність уточнюючої
довідки, що підтверджувала б пільговий
характер роботи, трудової книжки.

Судом першої інстанції вірно
встановлено що позивач так само як й
інші машиністи холодильних аміачних
установок постійно більше 8 годин в
зміну працювали у відповідному цеху, що
підтвердили в судовому засіданні
допитані свідки у справі .

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини справи, а судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
залишити без задоволення, а постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 17.06.2014
року в справі № 351/561/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський