Справа № 826/8528/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8528/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спорт-Вектор» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спорт-Вектор» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
(далі - Відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
08.01.2014 року №1 та №1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представник Відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку Позивача
з питання дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
фінанси-господарських операціях по
взаємовідносинах з ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» за період з 01.11.2012 року по
30.11.2012 року, за результатами якої
складено акт від 11.12.2013 року
№774/26552201/37954959.

В ході перевірки контролюючим
органом встановлено порушення
Позивачем вимог п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198
Податкового кодексу України (далі -
Кодекс), що призвело до заниження
податку на додану вартість на суму 56
050,00 грн; п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Кодексу, що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму 123
722,00 грн.

08.01.2014 року податковим органом відносно
Позивача прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 70 063,00 грн, в т.ч. за
основним платежем - 56 050,00 грн та за
штрафними санкціями - 14 013,00 грн.,

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму в розмірі 154 653,00 грн, в т.ч.
за основним платежем - 123 722,00 грн та за
штрафними санкціями - 30 931,00 грн.

Так, 31.10.2012 року між Позивачем
(Замовник) та TOB «Промтрейд Корпорейшн»
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг №31/12, за умовами якого
Замовник доручає, а Виконавець
зобов'язується надавати послуги з
комплексного літнього та зимного
утримання приміщень та прилеглої до
території Замовника, розташованих за
адресою: Україна, м.Дніпропетровськ,
вул.Боброва, буд.1, перелік послуг з
прибирання, об'єкти, що підлягають
прибиранню, період надання послуг
вказані в додатку №1, який є невід'ємною
частиною цього договору.

Укладення вказаного договору
зумовлено відсутністю у Позивача
можливості самостійно виконати
послуги прибирання, оскільки штатним
розписом не передбачений відповідний
персонал, та відсутністю
матеріально-технічних засобів, що
підтверджується пояснювальною
запискою від 29.10.2012 року,
бухгалтерською довідкою від 26.06.2014 року
та наказом від 10.10.2012 року №1-КЛ.

На підтвердження виконання умов
договору в матеріалах справи містяться
копії звітів з наданих послуг
прибирання за листопад 2012 року, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 16.11.2012 року №ОУ-0001101, податкових
накладних.

Крім того, 01.11.2012 року між Позивачем
(Ззамовник) та ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» (Виконавець) укладено
договір про надання рекламних послуг
№1/12, за умовами якого Виконавець
зобов'язується протягом строку дії
договору професійно і якісно надавати
послуги та/або виконувати роботи по
проведенню рекламної кампанії для
Замовника на території України, а
Замовникми - прийняти і вчасно у
повному обсязі оплачувати виконані
роботи та надані належним чином
послуги виконавця в строки та на
умовах, визначених цим договором.

На підтвердження умов виконання
договору оформлено акти
здачі-прийняття робіт, податкові
накладні, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Також Позивачем надано фотокопії
виготовлених плакатів, листівок,
картку рахунку за листопад 2013 року,
виписки по рахунку тощо.

Відповідно п.44.1 ст.44 Кодексу для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно п.п.198.2, 198.3 ст.198 Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення (ст.9 вказаного Закону).

Документи, які містяться в матеріалах
справи у підтвердження заявлених
позовних вимог, оформлені належним
чином, підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій між
Позивачем та його контрагентом, які
спричинили реальні зміни майнового
стану платника податків, а тому є
первинними в розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про правомірність дій
Позивача щодо віднесення сум податку
до податкового кредиту з дати
отримання товарів/послуг.

Судом першої інстанції
обґрунтовано не прийнято до увагу
висновки акту ДПІ у м.Черкасах від
15.04.2013 року №375/22-14/38011197 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промтрейд
Корпорейшн» (код за ) щодо
підтвердження господарських відносин
з постачальниками та покупцями за
період з 01.03.2012р. по 28.02.2013р.», яким
встановлено, що спірне товариство не
знаходяться за адресою реєстрації,
фактичне місцезнаходження
підприємства встановити неможливо.

Так, податковим органом жодних
первинних документів по господарським
взаємовідносинам ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» із Позивачем не
досліджувалося та не перевірявся зміст
укладеного між ними правочину, жодних
доказів його нікчемності не надано.

Місцезнаходження контрагента Позивача
за податковою адресою підтверджується
відомостями, що містяться у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Також не заслуговують на увагу
пояснення ОСОБА_2 про те, що про дане
товариство їй нічого невідомо,
оскільки документи від імені
товариства підписані не нею, а
уповноваженою ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» особою.

Частинами 1, 5 статті 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ст.204 Цивільного кодексу України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч.2 ст.215
Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

В матеріалах справи відсутні докази у
підтвердження тієї обставини, що
Позивачем та його контрагентом
правочини укладалися з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства та наявності умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість та
законність рішення суду першої
інстанції про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.01.2014 року
№1 та №1.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст.212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 19
грудня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.