Справа № 569/17212/14-а
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області

в складі: головуючого судді -
Сидорука Є.І.

при секретарі - Калетинець Т.В.

з участю представника Рівненської
міської ради Мірошник Д. В.

представника виконавчого комітету
Мовчуна А.І.

представника прокуратури
Бучинського В.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4
до Державної казначейської служби
України, Рівненської міської ради,
виконавчого комітету Рівненської
міської ради та третіх осіб
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, прокуратури м.
Рівне, управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Рівненської міської ради, ТОВ "
Санком-Рівне", ТОВ «Снек-Експорт», ПАТ
«Житомирський маслозавод» про
відшкодування шкоди завданої
корупційною бездіяльністю поєднаної з
некомпетентністю та стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в Рівненський міський
суд з адміністративним позовом до
Державної казначейської служби
України, Рівненської міської ради,
виконавчого комітету Рівненської
міської ради та третіх осіб
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, прокуратури м.
Рівне, управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Рівненської міської ради, ТОВ "
Санком-Рівне", ТОВ «Снек-Експорт», ПАТ "
Житомирський маслозавод" про
відшкодування шкоди завданої
корупційною бездіяльністю поєднаної з
некомпетентністю та стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
Рівненською міською радою та її
виконавчим комітетом порушено його
право на об'єктивний, всебічний та
вчасний розгляд його звернення, не
скасовано та не змінено оскаржуване
рішення у зв'язку з невідповідністю
законодавству, не вжито заходів до
припинення неправомірних дій, не
усунуто причини та умови, які сприяють
порушенням, що призвели до завдання
йому значної матеріальної та
моральної шкоди та свідчить про
вчинення посадовими особами органу
місцевого самоврядування корупційної
бездіяльності поєднаної з
некомпетентністю.

19 листопада 2014 року ОСОБА_4 подав суду
додаткові пояснення, в яких вказав, що
внаслідок корупційної бездіяльності
органу місцевого самоврядування щодо
заборони безконтейнерної діяльності з
вивезення твердих побутових відходів в
м. Рівне, зокрема в районі його
проживання, комерційне підприємство
ТОВ „Санком-Рівне" продовжило
незаконно обробляти його персональні
дані та виставляти борг за ненаданні
послуги з використанням погроз щодо
притягнення його до адміністративної
відповідальності за не укладання
договору з комерційним підприємством
ТОВ „Санком- Рівне". Він не є клієнтом
ТОВ „Санком-Рівне" та не планує їм бути
у майбутньому. Визначення ТОВ
„Санком-Рівне" Рівненським міським
судом Рівненської області єдиним
виконавцем послуг з вивезення
побутових відходів в Україні на
підставі рішення тендерної комісії
виконавчого комітету Рівненської
міської ради за відсутності в м. Рівне
контейнерних майданчиків, контейнерів
та урн для побутових відходів не є
належним та допустимим доказом
встановлення користування ним
безконтейнерними послугами ТОВ
„Санком-Рівне", яке передбачає
вчинення ним активних дій по
відношенню до комерційного
підприємства. Держава Україна в особі
органу місцевого самоврядування,
прокуратури м. Рівне та Рівненського
міського суду Рівненської області
зобов'язана надати належні та
допустимі докази користування. У разі
свавільного стверджування
представниками держави про
користування ним послугами
комерційного підприємства ТОВ
„Санком-Рівне" мною буде заявлено
клопотання про вчинення злочину, а саме
зловживання службовим становищем з
метою вимагання коштів з громадян на
користь комерційного підприємства ТОВ
„Санком-Рівне".

До початку розгляду справи по суті,
представник Рівненської міської ради
подала до суду заперечення проти
позову, у якому вказує, що вивезення
твердих побутових відходів будинку № 36
на вул. Січових Стрільців проводиться
за безконтейнерною схемою - тверді
побутові відходи виставляються по
маршруту руху спеціалізованого
автомобіля. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору. Згідно ч.2 ст.
35-1 Закону України «Про відходи»
власники або наймачі, користувачі, у
тому числі орендарі, джерел утворення
побутових відходів, земельних ділянок
укладають договори з юридичною особою,
яка визначена виконавцем послуг
вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та
забезпечують роздільне збирання
твердих побутових відходів. Пунктом 4.1.2
Правил благоустрою міста Рівне,
затверджених рішенням Рівненської
міської ради № 512 від 28.04.2011 року
передбачено, що суб'єкти благоустрою
при поводженні з відходами зобов'язані
укладати договори на вивезення
(збирання, зберігання, перевезення,
знешкодження, видалення і захоронення)
відходів згідно з вимогами чинного
законодавства. З огляду на зазначене,
положення пункту 4.1.2 Правил
благоустрою міста м. Рівне,
затверджених рішенням Рівненської
міської ради № 512 від 28.04.2011 року
повністю відповідають нормам Законів
України «Про житлово-комунальні
послуги», «Про відходи та «Про
благоустрій населених пунктів», а тому
підстави для його скасування відсутні.
Крім того, наведеним спростовується
твердження позивача щодо
запровадження п.4.1.2 Правил благоустрою
міста Рівне, затверджених рішенням
Рівненської міської ради № 512 від 28.04.2011
року адміністративної
відповідальності. Згідно п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 43 від 31.03.1995 року у позовній
заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

18 листопада 2014 року представник
виконавчого комітету Рівненської
міської ради подав суду заперечення в
яких вказав, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 20
Закону України «Про житлово-
комунальні послуги» споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Згідно частини 2
статті 35-1 Закону України «Про відходи»
власники або наймачі, користувачі, у
тому числі орендарі, джерел утворення
побутових відходів, земельних ділянок
укладають договори з юридичною особою,
яка визначена виконавцем послуг на
вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та
забезпечують роздільне збирання
твердих побутових відходів. Пунктом 2
ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій
населених пунктів» передбачено, що до
повноважень сільських, селищних і
міських рад у сфері благоустрою
населених пунктів належить
затвердження правил благоустрою
територій населених пунктів.
Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають.
Пунктом 4.1.2 Правил благоустрою міста
Рівне, затверджених рішенням
Рівненської міської ради № 512 від 28.04.2011
року передбачено, що суб'єкти
благоустрою при поводженні з відходами
зобов'язані укладати договори на
вивезення (збирання, зберігання,
перевезення, знешкодження, видалення і
захоронення) відходів згідно з
вимогами чинного законодавства. З
огляду на зазначене, положення пункту
4.1.2 Правил благоустрою міста Рівне,
затверджених рішенням Рівненської
міської ради № 512 від 28.04.2011 року
повністю відповідають нормам Законів
України «Про житлово-комунальні
послуги», «Про відходи» та «Про
благоустрій населених пунктів», а тому
підстави для його скасування відсутні.
Крім того, наведеним спростовується
твердження позивача щодо
запровадження пунктом 4.1.2 Правил
благоустрою міста Рівне, затверджених
рішенням Рівненської міської ради № 512
від 28.04.2011 року адміністративної
відповідальності. Безпідставними є
також вимоги позивача щодо заборони
безконтейнерної діяльності з
вивезення твердих побутових відходів в
м. Рівне. Відповідно до пункту 2.1.1
Методичних рекомендацій з організації
збирання, перевезення, перероблення та
утилізації побутових відходів,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 07.06.2010 року
№176 у населених пунктах збирання
твердих, ремонтних і великогабаритних
відходів рекомендується здійснювати
за контейнерною та безконтейнерною
схемами. Пунктом 2.1.15 Методичних
рекомендацій з організації збирання,
перевезення, перероблення та
утилізації побутових відходів,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 07.06.2010 року
№176 передбачено, що безконтейнерна
схема рекомендується для застосування
у районах індивідуального житлового
будівництва, де обмежена можливість
проїзду спеціально обладнаних
транспортних засобів, їх маневрування.
Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»
міністерство у межах своїх
повноважень, на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів
Президента України та постанов
Верховної Ради України, прийнятих
відповідно до Конституції та законів
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази, які підписує
міністр. Частиною 2 ст. 15 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» встановлено, що накази
міністерства, видані в межах його
повноважень, є обов'язковими для
виконання центральними органами
виконавчої влади, їх територіальними
органами, місцевими державними
адміністраціями, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами і
організаціями всіх форм власності та
громадянами. Щодо вимог про
відшкодування моральної шкоди, то
згідно пункту 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 43 від
31.03.1995 року у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином у
встановлений законом строк, однак
подав до суду заяву про розгляд справи
без його участі.

Представник Рівненської міської ради в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, посилаючись на заперечення
проти позову. Просила відмовити ОСОБА_4
в задоволенні позовних вимог за
необґрунтованістю.

Представник виконавчого комітету
Рівненської міської ради в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
посилаючись на заперечення проти
позову. Просив відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог за
необґрунтованістю.

Представник прокуратури в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не
визнав та просив відмовити в
задоволенні позовних вимог за
недоведеністю.

Представник Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
заяву про перенесення розгляду справи
не подавав.

Представники Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, ТОВ «Снек Експорт» та ПАТ
«Житомирський маслозавод» судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином у встановлений законом строк,
однак подали до суду заяви про розгляд
справи без їх участі.

Представник управління містобудування
та архітектури виконавчого комітету
Рівненської міської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, заяву про перенесення розгляду
справи не подавав.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши докази по справі, та
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Згідно вимог ч.2 ст.35-1 Закону
України «Про відходи» власники або
наймачі,

користувачі, у тому числі орендарі,
джерел утворення побутових відходів,
земельних ділянок укладають договори з
юридичною особою, яка визначена
виконавцем послуг на

вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та

забезпечують роздільне збирання
твердих побутових відходів.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст.10 ЗУ «Про
благоустрій населених пунктів» до
повноважень сільських, селищних і
міських рад у сфері благоустрою
населених пунктів належить створення в
разі необхідності органів і служб для
забезпечення здійснення з іншими
суб'єктами комунальної власності
благоустрою населених пунктів,
визначення повноважень цих органів.

Згідно ч.4 ст.20 ЗУ «Про благоустрій
населених пунктів» рішення місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
благоустрою території певного
населеного пункту є обов'язковим для
виконання розміщеними на цій території
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, які на
ній проживають.

Пунктом 4.1.2 Правил благоустрою
міста Рівне, затверджених рішенням
Рівненської міської ради № 512 від 28.04.2011
року передбачено, що суб'єкти
благоустрою при поводженні з відходами
зобов'язані укладати договори на
вивезення (збирання, зберігання,
перевезення, знешкодження, видалення і
захоронення) відходів згідно з
вимогами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2.1.1
Методичних рекомендацій з організації
збирання, перевезення, перероблення та
утилізації побутових відходів,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 07.06.2010 року
№176 у населених пунктах збирання
твердих, ремонтних і великогабаритних
відходів рекомендується здійснювати
за контейнерною та безконтейнерною
схемами.

Пунктом 2.1.15 Методичних
рекомендацій з організації збирання,
перевезення, перероблення та
утилізації побутових відходів,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 07.06.2010 року
№176 передбачено, що безконтейнерна
схема рекомендується для застосування
у районах індивідуального житлового
будівництва, де обмежена можливість
проїзду спеціально обладнаних
транспортних засобів, їх маневрування.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» міністерство у межах своїх
повноважень, на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів
Президента України та постанов
Верховної Ради України, прийнятих
відповідно до Конституції та законів
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази, які підписує
міністр.

Частиною 2 ст. 15 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» встановлено, що накази
міністерства, видані в межах його
повноважень, є обов'язковими для
виконання центральними органами
виконавчої влади, їх територіальними
органами, місцевими державними
адміністраціями, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами і
організаціями всіх форм власності та
громадянами.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
шкоди» роз'яснено, що оскільки
відшкодування моральної шкоди
регулюється законодавчими актами, то
судам необхідно з'ясовувати характер
правовідносин сторін і встановлювати,
якими правовими нормами вони
регулюються, чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що
відносини між сторонами регулюються
Законом України «Про житлово -
комунальні послуги» від 24 червня 2004
року, який не передбачає відшкодування
моральної шкоди споживачу за порушення
виконавцем порядку чи строку надання
житлово - комунальних послуг.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,
встановлює, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги необгрнутовані та такі, що не
можуть бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,186, КАС України,
суд , -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 -
відмовити

У зв"язу з проголошенням вступної та
резолютивної частини постанови,
апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Житомирського
адміністративного апеляційного суду
через Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя:
Сидорук Є. І.

Повний текст постанови виготовлено 02
грудня 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.