Справа № 2а/2370/4977/2012
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2370/4977/2012 Головуючий
у 1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кобаль М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпровської екологічної прокуратури
на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Черкаська міська рада та Свидівоцька
сільська рада до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_3
про визнання протиправними та
скасування рішення від 24.07.2012р про
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації №ЧК 0,-

В С Т А Н О В И Л А:

Кременчуцький міжрайонний екологічний
прокурор звернувся до суду з
адміністративним позовом до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача від
24.07.2012 року про реєстрацію декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
№ ЧК 0.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що судом
першої інстанції не в повному обсязі
досліджено обставини та надано не
вірну правову оцінку діям відповідача
щодо підстав та правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Кременчуцькою
міжрайонною екологічною прокуратурою
на виконання завдання Дніпровської
екологічної прокуратури від 26.10.2012 №
05/3-2953вих-184окв-12 проведено перевірку
містобудівного та земельного
законодавства при реєстрації
декларацій про готовність об'єктів до
експлуатації на території Черкаської
області, якою встановлено, що 24.07.2012р.
начальником інспекції ДАБК у
Черкаській області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта ІІ
категорії складності за адресою:
АДРЕСА_1 до експлуатації, а саме -
дачного будинку літ. «А-2» з прибудовою
літ. «а», верандою літ. «а1», поданої
ОСОБА_3.

При перевірці вказаної декларації
виявлено, що зазначена в ній інформація
не узгоджується з доданими до неї
правовстановлюючими документами на
земельну ділянку. Так, у декларації
вказано, що земельна ділянка з
кадастровим номером
перебуває у власності ОСОБА_3, проте як
правовстановлюючий документ вказаний
договір оренди земельної ділянки від
29.01.2004р., укладений між Черкаською
міською радою та дачним кооперативом
«Береговий» і довідка міськрайонного
управління Держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі № 171/01-09 від 01
березня 2012 року; у декларації вказано
місце розташування земельної ділянки
с. Свидівок, ДК АДРЕСА_1, проте об'єктом
договору оренди від 29.01.2004 року є
земельна ділянка в м. Черкаси по вул.
Набережній, 15/1; зазначене в декларації
цільове призначення земельної ділянки,
а саме: для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,- не
відповідає цільовому призначенню
згідно договору оренди, яким вона
віднесена до земель водного фонду
(прибережна захисна смуга), і на яких
відповідно до ст. 61 Земельного кодексу
України взагалі заборонено
будівництво.

Зазначена в декларації довідка
міськрайонного управління Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі №
171/01-09 від 01.03.2012р., на підставі якої, в
тому числі, було здійснено реєстрацію
декларації, містить лише інформацію
про формування кадастрового номера
земельної ділянки і не підтверджує
право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку, на якій розміщене будівництво.

Згідно довідки міськрайонного
управління Держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі (т.1, а.с. 19)
правовстановлюючі документи за ОСОБА_3
на земельну ділянку з кадастровим
номером не зареєстровані.

Відповідно до п. 3.5 Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків 1
та 11 категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж»,
затвердженого наказом Мінрегіонбуду
№91 від 24.06.2011р., у разі виявлення
невідповідності поданих документів
вимогам законодавства та виявлення
недостовірних відомостей інспекція
ДАБК повинна повернути декларацію
замовнику, однак всупереч вказаним
вимогам відповідач здійснив
реєстрацію декларації, поданої ОСОБА_3

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
Законом, який встановлює правові та
організаційні основи містобудівної
діяльності і спрямований на
забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів, є
Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17 лютого
2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Статтею 41 Закону № 3038-VI передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль - це сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 розділу V
«Прикінцеві положення» Закону № 3038-VI
розроблений Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затверджений наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства від 24.06.2011 № 91,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 11.07.2011 р. за № 830/19568 (далі -
Порядок №91).

Згідно з пунктом 1 Порядок №91
встановлює процедуру та умови
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності (далі - об'єкти), збудованих
до 31.12.2009 року без дозволу на виконання
будівельних робіт, заяви про прийняття
в експлуатацію яких подано до 31.12.2012
року, а також механізм проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж.

Згідно пункту 3.1 Порядку №91 прийняття в
експлуатацію об'єктів (крім закінчених
будівництвом до 05 серпня 1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них) здійснюється
безоплатно територіальними органами
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України (далі - Інспекція) за
результатами технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж та за наявності документа, що
посвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій розміщений об'єкт, шляхом
реєстрації поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація), яка
складається за формою, наведеною у
додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку №91
замовник або його уповноважена особа
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації (крім
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
прибудов до них загальною площею до 300
квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);
засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації.

Пунктами 3.3 - 3.5 Порядку передбачено, що
інспекція розглядає документи,
зазначені у пункті 3.2 цього розділу, та
приймає протягом тридцяти днів з дати
їх подання рішення про реєстрацію
декларації або її повернення. Дані,
зазначені у декларації, повинні
узгоджуватись з документами, які
подаються разом з нею. Замовник
відповідно до Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
несе відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації. Інспекція
повертає замовнику декларацію, якщо
вона подана чи оформлена з порушенням
вимог, установлених цим Порядком, у
тому числі у разі виявлення
невідповідності поданих документів
вимогам законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

Таким чином, реєстрація декларації
здійснюється лише за умови подання
замовником документів, які посвідчують
його право власності чи користування
земельною ділянкою.

Ст. 126 Земельного кодексу України ( в
редакції, яка діяла на час реєстрації
декларації, тобто на 24.07.2012р.)
передбачала перелік документів, що
посвідчували право на земельну
ділянку.

Так, згідно ч. 1 вказаної статті право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Згідно ч. 2 вказаної статті право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно ч. 3 вказаної статті право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою.

Згідно з ч. 5 вказаної статті право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Наявною в матеріалах справи копією
довідки міськрайонного управління
Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському
районі (т. 1, а.с. 19) та поясненнями ОСОБА_3
і його представника підтверджується,
що на його замовлення ТОВ
«Геоземпроект» розробило технічну
документацію із землеустрою на
земельну ділянку площею 0,0567 га, що
знаходиться в с. Свидівок Черкаського
району Черкаської області, дачний
кооператив АДРЕСА_1 (копія знаходиться
у справі, т. 1, а.с. 216-241), та вказана
земельна ділянка 13.08.2013р. зареєстрована
в Державному земельному кадастрі за
кадастровим номером :01:0008, що
підтверджується витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (т. 1, а.с. 213-214), однак
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку не були отримані.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що договір оренди
земельної ділянки від 29.01.2004р. не
підтверджує право користування
земельною ділянкою ОСОБА_3 оскільки
укладений не з ним, а з кооперативом
«Береговий», також довідка про
присвоєння земельній ділянці
кадастрового номера не передбачена ст.
126 Земельного кодексу України як
правовстановлюючий документ, тому не
підтверджує право ОСОБА_3 на земельну
ділянку. Відтак, у ОСОБА_3 як на час
подання декларації на реєстрацію, так і
на час розгляду справи відсутній
документ, що підтверджує право
власності чи право користування
земельною ділянкою, внаслідок чого
реєстрація декларації проведена
відповідачем з порушенням вимог п. 3.2
Порядку №91 і є незаконною.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на підставі зареєстрованої
декларації рішенням Свидівоцької
сільської ради від 24.07.2012 року ОСОБА_3
видане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, а саме: дачний
будинок з прибудовою та верандою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
зареєстровано право власності в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 27.07.2012р., що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
вказаних документів (т. 1, а.с. 233-234).

Відповідно до пункту 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування,
вирішуючи питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Оскільки ОСОБА_3 оформив право
власності на будинок з прибудовами,
рішення інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області від 24 липня 2012 року
щодо реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації №
ЧК 0 вичерпало свою дію, тому
скасуванню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 376
Цивільного кодексу України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Також ст. 152 Земельного кодексу України
передбачені способи захисту прав на
землю, та визначено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Враховуючи, що після оформлення ОСОБА_3
права власності на нерухоме майно без
оформлення прав на земельну ділянку
виник спір про право цивільне, захист
порушених прав та інтересів власників
земельних ділянок чи їх користувачів
повинен здійснюватись у способи,
визначені ст. 152 Земельного кодексу
України та 16 Цивільного кодексу
України.

Вказана правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
01.10.2013р. у справі №21-228а13.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Отже, судова колегія Київського
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку, що позивач обрав
неналежний спосіб захисту порушеного
права, а тому позовні вимоги є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської
екологічної прокуратури на Постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кобаль М.І.