Справа № 826/10580/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач: Карпушова
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 жовтня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2014 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (далі -ФОП ОСОБА_2) звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
податкової вимоги від 06 червня 2014 року
№ 5872-25 і рішення про опис майна у
податкову заставу від 01 липня 2014 року №
5170/1/26-54-25-25 та про зобов'язання
відповідача здійснити дії по
виключенню майна з під податкової
застави з усіх відповідних державних
реєстрів.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем
здійснено подання до установи банку
платіжного доручення на перерахування
суми грошового зобов'язання з єдиного
податку з фізичних осіб позивачем у
встановлені податковим законодавством
строки, обов'язок позивача щодо сплати
такого грошового зобов'язання у
відповідних сумах припинився, у зв'язку
з чим у податкового органу не має
підстав для надсилання позивачу
податкової вимоги та рішення про опис
майна в податкову заставу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 жовтня 2014 р. позов задоволено:
визнано протиправною та скасовано
податкову вимогу Інспекції від 06
червня 2014 року № 5872-25; визнано
протиправним та скасовано рішення
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про опис майна у податкову заставу від
01 липня 2014 року № 5170/1/26-54-25-25.

Суд першої інстанції виходив з того, що
подання до установи банку платіжного
доручення на перерахування суми
грошового зобов'язання з єдиного
податку фізичних осіб здійснено
позивачем у встановлені податковим
законодавством строки, обов'язок
позивача щодо сплати такого грошового
зобов'язання у вказаних сумах
припинився, у зв'язку з чим у
податкового органу не має підстав для
надсилання позивачу податкової вимоги
та рішення про опис майна в податкову
заставу, тому необхідно зобов'язати
відповідача здійснити дії по
виключенню майна позивача з під
податкової застави з усіх відповідних
державних реєстрів.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції, якою просить її
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що станом на 22.05.2014р.
(граничний термін сплати узгодженого
податкового зобов'язання) позивачем не
перераховано єдиного внеску за перший
квартал 2014 року, у зв'язку з чим така
сума визнана податковим боргом та
винесено спірні рішення.

Сторони, які належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, до суду
не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196
КАС України, не є перешкодою для
судового розгляду. Відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України справу розглянуто у
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 13.04.2013р. позивач
засобами електронного зв'язку в
електронній формі подав відповідачу
декларацію платника єдиного податку -
фізичної-особи підприємця за перший
квартал 2014 року, в якій самостійно
визначив суму грошового зобов'язання,
що підлягає сплаті до бюджету у сумі
343700,00 гривень, що підтверджується
наявною в матеріалах справи квитанцією
№ 2.

17.04.2014р. позивачем подано до ПАТ «Банк
Перший» платіжне доручення від 14.04.2014р.
№ 19 на загальну суму 343700,00 гривень, з
призначенням платежу - оплата єдиного
податку за перший квартал 2014 року, що
підтверджується відповідним штампом
на наявній в матеріалах справи копії
такого доручення.

Через невиконання ПАТ «Банк Перший»
зобов'язання з перерахунку коштів,
28.04.2014р. позивачем на адресу
податкового органу направлено лист
вих. № 01/04-14 про невиконання банком
взятих на себе зобов'язань та не
застосування до позивача санкцій через
відсутність вини останнього.

Проте, 06.06.2014р. Інспекцією сформовано
податкову вимогу № 5872-25, згідно якої
сума податкового боргу позивача за
узгодженими грошовими зобов'язаннями -
єдиним податком станом на 05.06.2014р.
становить 283609,09 гривень.

Крім того, відповідачем прийнято
рішення № 5170/1/26-54-25-25 від 01.07.2014 про опис
майна позивача у податкову заставу.

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені,
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено,
у разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

За порушення строку зарахування
податків до бюджетів або державних
цільових фондів, установлених Законом
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», з вини банку
такий банк сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів, платежів до бюджету
або державного цільового фонду. При
цьому платник податків звільняється
від відповідальності за несвоєчасне
або перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції. Зазначене
передбачено пунктом 129.6 ст. 129 ПК
України.

З п. 8.1 ст. 8 Закону України від 05.04.2001
року № 2346-III «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» (далі по
тексту - Закон № 2346-ІІІ) вбачається, що
банк зобов'язаний виконати доручення
клієнта, який міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

В розумінні Закону № 2346-ІІІ, «переказ
грошей» - це рух певної суми грошей з
метою її зарахування на рахунок
отримувача або видачі йому в
готівковій формі. Ініціатором переказу
вважається особа, яка на законних
підставах ініціює переказ грошей
шляхом формування та подання
відповідного документа на переказ або
використання спеціального платіжного
засобу.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 цього Закону
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання. Банк має забезпечити
фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.

Що ж до проведення самого переказу
грошей, то це є обов'язковою функцією,
яку має виконувати платіжна система (п.
1.29 ст. 1 Закону № 2346-ІІІ).

Відповідальність банків при
здійсненні переказу визначається
положеннями ст. 32 зазначеного Закону,
якою передбачено право отримувача на
відшкодування банком, що обслуговує
платника, шкоди, заподіяної йому
внаслідок порушення цим банком строків
виконання документа на переказ.

Тобто, колегія суддів згодна з
висновком суду першої інстанції, що
виконання платником податкового
обов'язку по перерахуванню в бюджет
суми податкового зобов'язання
пов'язане з моментом подання в банк
платіжного доручення на перерахування
відповідних сум податкових
зобов'язань, а у разі несвоєчасного
надходження до державного бюджету
грошових коштів не з вини платника
податку, останній звільняється від
відповідальності за несвоєчасне або
перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
26.02.2014р. № К/800/13275/13.

З матеріалів справи вбачається, що
17.04.2014р. у строки встановлені п. 57.1 ст. 57
ПК України позивачем подано платіжне
доручення від 14.04.2014р. № 19 на
перерахування коштів у сумі 343700,00
гривень, що підтверджується
відповідною відміткою на вказаному
дорученні.

Окрім цього, судами першої та
апеляційної інстанції встановлено, що
ПАТ «Банк Перший» частково
перераховано до державного бюджету
єдиний податок з фізичних осіб у
розмірі 150000 гривень. В решті кошти не
перераховані з вини банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що подання до
установи банку платіжного доручення на
перерахування суми грошового
зобов'язання з єдиного податку
фізичних осіб здійснено позивачем у
встановлені податковим законодавством
строки, обов'язок позивача щодо сплати
такого грошового зобов'язання у
вказаних сумах припинився, тому у
податкового органу не було підстав для
надсилання позивачу податкової вимоги
та рішення про опис майна в податкову
заставу.

З цих підстав суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
необхідність визнання протиправними
та скасування податкової вимоги від 06
червня 2014 року № 5872-25 і рішення про опис
майна у податкову заставу від 01 липня
2014 року № 5170/1/26-5425-25.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не спростовують вірних
висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для
скасування постанови.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1
п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254
ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 жовтня 2014 р., залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 жовтня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкової вимоги, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Епель О.В.

Кобаль М.І.