Справа № 826/11359/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2014 року № 826/11359/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі колегії суддів:
головуючого судді Добрянської Я.І.,
суддів: Бояринцевої М.А., Літвінової
А.В., розглянув відповідно до вимог ч. 6
ст. 128 КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1 до відповідача
Міністерства внутрішніх справ
Українипровизнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний
адміністративний суд міста Києва з
позовом до відповідача Міністерства
внутрішніх справ України про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.08.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/11359/14, що розглядатиметься по суті
колегією суддів, та призначено справу
до попереднього судового розгляду.

Також, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.10.2014 р. на стадії попереднього
судового засідання було задоволено
клопотання позивача ОСОБА_1 про
проведення судового засідання
(попереднього судового засідання) з
розгляду адміністративної справи №
826/11359/14 в режимі відеоконференції, та
призначено попереднє судове засідання
з розгляду адміністративної справи №
826/11359/14 в режимі відеоконференції на
16.10.2014 р.

Так, у попередньому судовому засіданні
16.10.2014 р. в порядку відеоконференції з
Нетішинського міського суду
Хмельницької області позивач заявлені
позовні вимоги підтримав повністю та
просив суд їх задовольнити з підстав,
визначених у позовній заяві.

Натомість представник відповідача у
попередньому судовому засіданні 16.10.2014
року проти задоволення позовних вимог
позивача заперечив, з підстав
наведених у письмових запереченнях, та
просив суд у позові відмовити повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, та заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що спір не може бути
врегульовано в порядку, визначеному ч. 3
ст. 111 КАС України.

Зважаючи на таке, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.10.2014 р. було закінчено підготовче
провадження у справі № 826/11359/14 та
призначено справу до судового розгляду
колегією суддів.

Так, у судове засідання 04.12.2014 р. всі
сторони по справі (позивач та
відповідач) не прибули та не скерували
своїх представників, хоча останні
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце судового засідання,
докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх сторін по справі
(позивача та відповідача) в судове
засідання 04.12.2014 р., що були повідомлені
належним чином про слухання справи, суд
ухвалив продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/11359/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Про перехід до розгляду справи №
826/11359/14 в порядку письмового
провадження позивача та відповідача
було належним чином повідомлено листом
від 04.12.2014 р.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/11359/14 в порядку письмового
провадження, станом на 12.12.2014 р. інших
документів з приводу даного спору від
сторін до канцелярії суду не надходило.

Так, у позовній заяві позивач просить
суд:

- зобов'язати міністра МВС України
надати належну відповідь на звернення
ОСОБА_1 від 17 червня 2014 р. щодо
скасування незаконних наказів
начальника УМВС України в Хмельницькій
області та поновлення позивача на
посаді.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач у своїй позовній заяві
зазначає про те, що відповідачем
Міністерством внутрішніх справ
України було протиправно вчинено
бездіяльність щодо не надання ОСОБА_1
жодної відповіді на звернення
останнього від 17 червня 2014 р. щодо
скасування незаконних наказів
начальника УМВС України в Хмельницькій
області та поновлення позивача на
посаді, проте як така відповідь на
вказане звернення позивача була надана
УМВС України в Хмельницькій області
листом від 17.07.2014 р. № 12/Б-230, до якого
позивач не звертався, а звертався саме
до Міністерства внутрішніх справ
України.

Відповідач у своїх письмових
запереченнях на позовну заяву зазначає
про правомірність дій Міністерства
внутрішніх справ України щодо
доручення начальнику Управління
кадрового забезпечення УМВС України в
Хмельницькій області провести
перевірку викладених у зверненні
ОСОБА_1 фактів та при необхідності
вжити відповідних заходів реагування
(лист ДКЗ МВС України від 28.07.2014 №
6/6-Б-1135), за наслідками чого УМВС України
в Хмельницькій області було належним
чином розглянуто звернення ОСОБА_1 від
17 червня 2014 р. та надано відповідь
листом від 17.07.2014 р. № 12/Б-230, отримання
якої не заперечує сам позивач.

З даного приводу відповідач у своїх
письмових запереченнях на позовну
заяву також наголошує на тому, що
відповідно до ст. 15, ст. 16 Закону України
«Про звернення громадян», визначено
перелік громадян, відповідь яким
надається за підписом Міністра
внутрішніх справ, проте як в усіх інших
випадках надання відповіді за
результатом розгляду скарги/звернення
допускається за підписом іншої
уповноваженої посадової особи
Міністерства, а отже, наявні матеріали
справи (докази по справі) свідчить про
те, що позивач ОСОБА_1 не належить до
категорії осіб, відповідь за
результатами розгляду скарг яких
надається за підписом Міністра, а тому,
зазначені позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін у
попередньому засіданні, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивачем ОСОБА_1 17 червня 2014 р.
до міністра МВС України була подана
(скерована поштою) заява про скасування
незаконних наказів начальника УМВС
України в Хмельницькій області та
поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Вказана заява позивача була 25.06.2014 р. за
№ Б-9216 зареєстрована у Міністерстві
внутрішніх справ України.

Проте, як наголошує позивач у своїй
позовній заяві, за наслідками
зазначеного (скерування до міністра
МВС України заяви від 17 червня 2014 р.),
відповідачем не було надано жодної
відповіді на вказану заяву, що на
переконання позивача, є порушенням
відповідачем вимог Закону України «Про
звернення громадян».

Зважаючи на таке, позивач звернувся за
захистом своїх порушених, на його думку
прав та інтересів у судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва, відповідно до чого просив суд:
зобов'язати міністра МВС України
надати належну відповідь на звернення
ОСОБА_1 від 17 червня 2014 р. щодо
скасування незаконних наказів
начальника УМВС України в Хмельницькій
області та поновлення позивача на
посаді.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Окружний адміністративний суд
м. Києва дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог позивача, зважаючи
зокрема на наступне.

Як підтверджується наявними у справі
доказами та не заперечувалося самим
позивачем, відповідь на звернення
(заяву) ОСОБА_1 від 17 червня 2014 р. до
міністра МВС України про скасування
незаконних наказів начальника УМВС
України в Хмельницькій області та
поновлення ОСОБА_1 на посаді, була
надана позивачу УМВС України в
Хмельницькій області листом від 17.07.2014
р. № 12/Б-230, отримання якої також не
заперечує сам позивач.

З даного приводу, позивач наголошує на
тому, що ОСОБА_1 із вказаною заявою від 17
червня 2014 р. до УМВС України в
Хмельницькій області не звертався,
проте як звертався із такою заявою саме
до Міністерства внутрішніх справ
України, яким не було надано позивачу
жодної відповіді на вказане звернення.

Однак, перевіривши наявні матеріали
справи та вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд приходить до висновку про
відсутність протиправних дій
(бездіяльності) з боку відповідача
Міністерства внутрішніх справ України
при вирішенні питання щодо розгляду
заяви позивача ОСОБА_1 від 17 червня 2014 р.

З приводу зазначеного, як
підтверджується наявними у справі
доказами, заступником Міністра
внутрішніх справ України - керівником
апарату було доручено начальнику
Департаменту кадрового забезпечення
МВС України розглянути вказану заяву
ОСОБА_1 та про наслідки розгляду
проінформувати автора звернення.

З метою надання повної відповіді
автору звернення (позивачу), заступник
начальника ДКЗ МВС України доручив
начальникові Управління кадрового
забезпечення УМВС України в
Хмельницькій області провести
перевірку викладених у зверненні
ОСОБА_1 фактів та при необхідності
вжити відповідних заходів реагування
(лист ДКЗ МВС України від 28.07.2014 р. №
6/6-Б-1135).

У той же час, з метою контролю за
виконанням доручення заступника ДКЗ
МВС України та прийняття законного
рішення про результати розгляду
звернення, УКЗ УМВС України в
Хмельницькій області було доручено
проінформувати ДКЗ МВС України про
результати розгляду.

Так, в УМВС України в Хмельницькій
області було розглянуто вказане
звернення позивача ОСОБА_1 та надано
останньому відповідь листом від 17.07.2014
р. № 12/Б-230.

Копії висновку службового
розслідування та відповіді автору
звернення (позивачу) було направлено
листом начальника відділу інспекції по
особовому складу УКЗ УМВС України в
Хмельницькій області від 17.07.2014 р. №
12/Б-230 до ДКЗ МВС України з метою
перевірки законності прийнятого
рішення.

Крім того, зі змісту позовної заяви
вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить
суд зобов'язати саме Міністра
внутрішніх справ України надати
відповідь на його звернення від 17
червня 2014 р.

Однак, з даного приводу (вказаної
позовної вимоги) суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15, ст. 16 Закону України
«Про звернення громадян» визначено
перелік громадян, відповідь яким
надається за підписом Міністра
внутрішніх справ. В усіх інших випадках
надання відповіді за результатом
розгляду скарги/звернення
допускається за підписом іншої
уповноваженої посадової особи
Міністерства.

Зокрема, згідно вимог ст. 15, ст. 16 Закону
України «Про звернення громадян»,
заяви/клопотання (скарги) Героїв
Радянського Союзу, Героїв
Соціалістичної Праці, інвалідів
Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій особисто.

Так, матеріали даної адміністративної
справи свідчать про те, що позивач
ОСОБА_1 не належить до категорії осіб,
відповідь за результатами розгляду
скарг яких надається за підписом
Міністра, а тому, зазначена позовна
вимога позивача, на переконання суду, є
необгрунтованою та відповідно не
підлягає задоволенню.

Отже, за наслідками дослідження судом
наявних у справі доказів та вивчення
норм чинного законодавства з приводу
даного спору (заявлених позовних
вимог), суд приходить до висновку про
правомірність дій Міністерства
внутрішніх справ України щодо
доручення начальнику Управління
кадрового забезпечення УМВС України в
Хмельницькій області провести
перевірку викладених у зверненні
ОСОБА_1 фактів та при необхідності
вжити відповідних заходів реагування
(лист ДКЗ МВС України від 28.07.2014 №
6/6-Б-1135), за наслідками чого УМВС України
в Хмельницькій області було належним
чином розглянуто звернення ОСОБА_1 від
17 червня 2014 р. та надано позивачу
відповідь листом від 17.07.2014 р. № 12/Б-230,
отримання якої не заперечує сам
позивач.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, позивач не довів суду
обґрунтованість заявлених ним
позовних вимог, що були спростовані
доказами, наданими відповідачем,
зважаючи на що, суд дійшов до висновку
про наявність підстав для відмови в
адміністративному позові.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
69-71, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
М.А. Бояринцева

А.В. Літвінова

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 12.12.2014 р.