Справа № 826/10231/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технофора» на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технофора» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про скасування наказу в
частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технофора»
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, в якому просили суд
скасувати наказ економічного розвитку
і торгівлі України №656 від 06.06.2014 року в
частині застосування до ТОВ
«Технофора» спеціальної санкції -
індивідуального режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що судом
першої інстанції не в повному обсязі
досліджено обставини та надано не
вірну правову оцінку діям відповідача
щодо підстав та правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Технофора» (Продавець) та СП ТОВ
«Musavartex» (Республіка Узбекистан,
Ферганська обл., м. Дангара, вул. Фуркат,
13 код ОКПО 22925394) (Покупець) укладено
Контракт №1 від 16.02.2013р., згідно умов
якого Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити препарати захисту рослин,
зареєстрованих в Республіці
Узбекистан.

Відповідно до специфікації №1 від
26.02.2013 до Контракту №1, товаром, що
постачався є комплексне добриво
«Біофора» на суму 198560,00 дол. США та
мінеральне добриво «Донор» на суму
926640,00 дол. США, загальна вартість
товару, що підлягає постачанню - 1125200,00
дол. США.

Згідно Додаткової угоди №1 від 25.03.2013 до
Контракту №1 ТОВ «Технофора» та СП ТОВ
«Musavartex» узгодили, що будь-який спір, що
виникає з даного Контракту або
пов'язаний з ним підлягає остаточному
врегулюванню в міжнародному
комерційному арбітражі, яким за згодою
сторін є ad hoc у складі трьох арбітрів:
Кидалов Ігор Миколайович (голова
арбітражу), Супличенко Костянтин
Володимирович, Бован Катерина
Олександрівна.

На виконання Контракту №1, позивач
здійснив поставку товару на загальну
суму 1 125200,00 дол. США.

Представник позивача зазначив, що СП
ТОВ «Musavartex» у строки встановлені
контрактом не здійснило розрахунки за
поставлений товар, у зв'язку з чим ТОВ
«Технофора» 03.06.2013 звернулось до
міжнародного комерційного арбітражу з
позовом про стягнення з СП ТОВ «Musavartex»
заборгованості за поставлений товар у
сумі 1125200,00 дол. США.

Ухвалою Міжнародного комерційного
арбітражу ad hoc від 05.06.2013 відкрито
арбітражне провадження за позовом ТОВ
«Технофора» до СП ТОВ «Musavartex» про
стягнення 1125200,00 дол. США.

Після відкриття арбітражного
провадження СП ТОВ «Musavartex» частково
здійснив оплату по Контракту №1, а саме:
02.07.2013 перерахував позивачу 80 000,00 дол.
США та 28.08.2013 перерахував позивачу 104
977,50 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи,
Міністерством доходів і зборів України
винесено подання про застосування
спеціальних санкцій від 04.02.2014р. №
2420/5/99-99-22-03-01-16, відповідно до якого
Міністерство доходів і зборів України
відповідно до спільної Постанови
Кабінету Міністрів України та
Національного банку України від
26.12.1995р. №1004 «Про заходи щодо
забезпечення контролю за
зовнішньоекономічною діяльністю та
валютного контролю», запропонувало
застосувати спеціальні санкції, у
відповідності до ст.37 «Про
зовнішньоекономічну діяльність» до 64
українських суб'єктів господарської
діяльності, у яких за результатами
проведених перевірок встановлено
наявність простроченої дебіторської
заборгованості за здійсненими
зовнішньоекономічними операціями,
серед яких ТОВ «Технофора».

Рішенням Міжнародного комерційного
арбітражу ad hoc від 31.10.2013 позовні вимоги
ТОВ «Технофора» задоволено частково,
вирішено стягнути з СП ТОВ «Musavartex» на
користь ТОВ «Технофора» 940222,50 дол. США.
Провадження щодо стягнення з СП ТОВ
«Musavartex» заборгованості за поставлений
товар на суму 184977,50 дол. США припинено.

Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України, відповідно до ст.37
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність», на
підставі подань Міністерства доходів і
зборів України вих. від 14.01.2014 №
502/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 17.01.2014 № 06/5697-14, вих.
від 04.02.2014 № 2420/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 07.02.2014
№ 06/14385-14, вих. від 25.03.2014 № 5411/5/99-99-22-03-01-16,
вх. від 27.03.2014 № 06/31416-14, вих. від 02.04.2014 №
5970/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 04.04.2014 № 06/34410-14,
прийнято наказ від 06.06.2014р. №656 «Про
застосування спеціальної санкцій -
індивідуального режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності» відповідно до якого за
порушення пов'язаних із Законом
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» законів України, що
встановлюють порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті, а саме
статей 1 і 2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», у 40-денний строк з дня набрання
чинності цим наказом застосувати
спеціальну санкцію - індивідуальний
режим ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності - до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності України, зазначених у
додатку до цього наказу; розгляд
зовнішньоекономічних контрактів і
видачу ліцензій проведення
зовнішньоекономічних операцій
суб'єктами зовнішньоекономічні
діяльності, зазначеними в додатку до
цього наказу, здійснювати відповідне
Положення про порядок видачі разових
(індивідуальних) ліцензій,
затвердженого наказом Міністерства
економіки України від 17.04.2000 № 47.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів
апеляційної інстанції звертає увагу на
таке.

За змістом ст.1 Закону України від
23.09.1994, № 185/94-ВР «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» (надалі Закон № 185/94-ВР), виручка
резидентів у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим
переробки за межами митної території
строк повернення цих товарів або
продуктів їх переробки на митну
територію України у митному режимі
імпорту визначається відповідно до
Митного кодексу України.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Відповідно до статті 2 Закону № 185/94-ВР,
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної
операції без увезення товару на
територію України визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Національним банком України.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст.9 Закону №959-XII,
центральний орган виконавчої влади з
питань економічної політики:
забезпечує проведення єдиної
зовнішньоекономічної політики при
здійсненні суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
виходу на зовнішній ринок, координацію
їх зовнішньоекономічної діяльності, в
тому числі відповідно до міжнародних
договорів України; здійснює контроль
за додержанням всіма суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
чинних законів України та умов
міжнародних договорів України;
проводить антидемпінгові,
антисубсидиційні та спеціальні
розслідування у порядку, визначеному
законами України;виконує інші функції
відповідно до законів України і
Положення про центральний орган
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Органи доходів і зборів: здійснює
митний контроль в Україні згідно з
чинними законами України.

Згідно ч.1 ст.32 Закону №959-XII, Україна як
держава і всі суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності несуть відповідальність за
порушення цього або пов'язаних з ним
законів України та/або своїх
зобов'язань, які випливають з договорів
(контрактів), тільки на умовах і в
порядку, визначених законами України.

Згідно ст.33 Закону №959-XII, у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, що
визначається цим та пов'язаними з ним
законами України, можуть
застосовуватися такі види
відповідальності: майнова
відповідальність; кримінальна
відповідальність.

Майнова відповідальність
застосовується у формі матеріального
відшкодування прямих, побічних
збитків, упущеної вигоди,
матеріального відшкодування моральної
шкоди, а також майнових санкцій.

Якщо порушення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземними суб'єктами господарської
діяльності цього або пов'язаних з ним
законів України призвели до виникнення
збитків, втрати вигоди та/або моральної
шкоди у інших таких суб'єктів або
держави, суб'єкти, що порушили закон,
несуть матеріальну відповідальність у
повному обсязі.

Кримінальна відповідальність у
зовнішньоекономічній діяльності
запроваджується тільки у випадках,
передбачених кримінальним
законодавством України.

Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності несуть відповідальність у
видах та формах, передбачених статтями
33 і 37 цього Закону, іншими законами
України та/або зовнішньоекономічними
договорами (контрактами)(ст.35 Закону №
959-XII).

Відповідно до положень ст.37 Закону
№959-XII, за порушення цього або
пов'язаних з ним законів України до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності або іноземних суб'єктів
господарської діяльності можуть бути
застосовані такі спеціальні санкції:
накладення штрафів у випадках
несвоєчасного виконання або
невиконання суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземними суб'єктами господарської
діяльності своїх обов'язків згідно з
цим або пов'язаних з ним законів
України. Розмір таких штрафів
визначається відповідними положеннями
законів України та/або рішеннями
судових органів України; застосування
до суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності та іноземних суб'єктів
господарської діяльності
індивідуального режиму ліцензування у
випадках порушення такими суб'єктами
цього Закону та/або пов'язаних з ним
законів України, що встановлюють певні
заборони, обмеження або порядок
здійснення зовнішньоекономічних
операцій; тимчасове зупинення
зовнішньоекономічної діяльності у
випадках порушення цього Закону або
пов'язаних з ним законів України,
проведення дій, які можуть зашкодити
інтересам національної економічної
безпеки.

Процедуру підготовки Державною
податковою адміністрацією подання про
застосування (скасування, зміну виду,
тимчасового зупинення дії) спеціальних
санкцій до Міністерства економіки
України (далі - Мінекономіки), розгляду
цих подань Мінекономіки та передачі
ним наказів про застосування
(скасування, зміну виду, тимчасового
зупинення дії) спеціальних санкцій до
Державної податкової адміністрації,
визначає Порядок взаємодії
Міністерства економіки України та
Державної податкової адміністрації
України з питань застосування
спеціальних санкцій, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації та Міністерства
економіки України від 09.11.2006, №340/672
(надалі Порядок № 340/672).

Відповідно до п.1.2 Порядку №340/672,
спеціальні санкції, передбачені
статтею 37 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»,
застосовуються Мінекономіки до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності або іноземних суб'єктів
господарської діяльності, що порушили
цей Закон та пов'язані з ним закони
України, зокрема в разі порушення
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності або іноземними суб'єктами
господарської діяльності валютного,
митного, податкового, іншого
законодавства, що встановлює певні
заборони, обмеження або порядок
здійснення зовнішньоекономічних
операцій, та в разі проведення ними дій,
які можуть зашкодити інтересам
національної економічної безпеки.

Спеціальні санкції можуть бути
застосовані до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземних суб'єктів господарської
діяльності протягом трьох років з дня
виявлення порушення законодавства (п.1.3
Порядку №340/672).

Індивідуальний режим ліцензування діє
до моменту усунення порушень
законодавства України або
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
та/або пов'язаних з ним законів України,
та скасовується Мінекономіки (п.1.5
Порядку №340/672).

Державною податковою адміністрацією
на підставі відповідних матеріалів,
які свідчать про порушення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземними суб'єктами господарської
діяльності Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» та
пов'язаних із ним законів України,
готуються подання до Мінекономіки про
застосування спеціальних санкцій.(п.2.1.
Порядку №340/672)

За змістом ст.37 Закону № 959-XII,
індивідуальний режим ліцензування діє
до моменту усунення порушень
законодавства України або
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання цього Закону
та/або пов'язаних з ним законів України
та скасовується центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики.

У разі усунення порушень законодавства
України або застосування практичних
заходів, що гарантують виконання цього
Закону та/або пов'язаних з ним законів
України, і приведення своєї
зовнішньоекономічної діяльності у
відповідність із законами України або
надання достатніх доказів
неможливості (безперспективності)
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання закону, суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності, до яких застосовано
санкції, мають право подавати до
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики
відповідні матеріали та виходити з
клопотанням про скасування (зміну виду,
тимчасове зупинення) дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі
документи: лист-звернення з
викладенням причин, що призвели до
порушення, та про вжиті заходи щодо
приведення своєї діяльності у
відповідність із нормами
законодавства України; оригінали або
завірені в установленому порядку копії
матеріалів (довідки) від державних
органів, що здійснюють контроль за
зовнішньоекономічною діяльністю чи
валютний контроль, та/або агентів
валютного контролю, які засвідчують
вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності практичні заходи щодо
приведення своєї діяльності у
відповідність із нормами
законодавства України.

Загальний термін розгляду цих
клопотань не повинен перевищувати
тридцяти календарних днів.

Застосування санкцій, зазначених у цій
статті, може бути оскаржено в суді.
Представництво інтересів держави при
розгляді таких судових спорів
забезпечується центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики та державними органами, які
внесли подання про застосування
санкцій. Оскарження застосування
санкцій у судовому порядку до
винесення судом відповідного рішення
не зупиняє їх дію.

Проте, експортер може скористатися
нормою ч. 12 ст. 37 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» і
звернутися з клопотанням про
скасування санкцій в центральний орган
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Основою для клопотання повинні
являтися докази неможливості
(безперспективності) застосування
практичних заходів, які гарантують
виконання Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті». При отриманні негативної
відповіді від Мінекономіки
підприємство має право оскаржити
рішення державного органу в
адміністративному суді.

Порядок застосування спеціальних
санкцій до суб'єктів ЗЕД описаний в
Положенні про порядок застосування до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності України і іноземним
суб'єктам господарської діяльності
спеціальних санкцій, передбачених
статтею 37 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»,
згідно п. 4.14 якого суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності, до
яких застосовані спеціальні санкції,
мають право подавати в Мінекономіки
клопотання про зміну виду або
тимчасового призупинення дії санкції.

Проаналізувавши викладене вище,
колегія суддів дійшла висновку, що
єдиною підставою, якою керувався суд
першої інстанції відмовляючи в
задоволенні адміністративного позову
було те, що позивач не звертався до
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики з
відповідним клопотанням про
скасування санкцій чи зміни виду або
тимчасового призупинення дії санкції,
оскільки, на думку суду першої
інстанції звернення з відповідним
клопотання є єдиним можливим способом
скасування санкцій чи зміни виду або
тимчасового призупинення дії санкції.

Однак, судова колегія апеляційної
інстанції такі висновки суду першої
інстанції вважає помилковими та
безпідставними, оскільки статтею 37
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» чітко
передбачено, що «…суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності, до яких застосовано
санкції, мають право подавати до
центрального органу виконавчої влади
з питань економічної політики
відповідні матеріали та виходити з
клопотанням про скасування (зміну виду,
тимчасове зупинення) дії санкцій».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що
приписами вказаної статті передбачено
право, а не обов'язок позивача на
звернення з відповідним клопотанням.

Крім того, цією ж статтею (ст. 37 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність») передбачено:
«…застосування санкцій, зазначених у
цій статті, може бути оскаржено в
суді…», тобто позивач, вважаючи, що
його права порушені, може звернутися до
суду.

Разом з цим, під час розгляду даної
справи судом апеляційної інстанції,
жодних доказів, які б підтверджували
неправомірність/протиправність дій
позивача по виконанню
зовнішньоекономічного договору до
суду не надано, а в судовому засіданні
представник відповідача жодним чином
не обґрунтував свою позицію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, проаналізувавши матеріали
справи та доводи представників,
колегія суддів дійшла висновку, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технофора» вживало
всіх законних заходів щодо повернення
валютної виручки, зокрема: зверталося
до міжнародного комерційного
арбітражу, отримало рішення арбітражу,
вчинило дії щодо примусового виконання
рішення арбітражу на території
республіки Узбекистан, а тому наказ
економічного розвитку і торгівлі
України №656 від 06.06.2014 року в частині
застосування до ТОВ «Технофора»
спеціальної санкції - індивідуального
режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності
підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
знайшли своє підтвердження, а
Постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2014 року
прийнята за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Технофора» на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технофора» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про скасування наказу в
частині - задовольнити.

Наказ економічного розвитку і торгівлі
України №656 від 06.06.2014 року в частині
застосування до ТОВ «Технофора»
спеціальної санкції - індивідуального
режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності -
скасувати.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

(Повний текст Постанови виготовлений 16
грудня 2014 року)

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Карпушова О.В.