Справа № 2а/0270/1071/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/49911/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05 липня 2012 року за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Державної пенітенціарної
служби України, Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області про визнання
протиправними рішень, дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 від свого імені та від імені
ОСОБА_5 звернулись до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної пенітенціарної
служби України, управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Вінницькій
області (заміненого у ході розгляду
справи на Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області), у якому, з
урахуванням уточнень просили: визнати
протиправними рішення, дії та
бездіяльність ДПтС України щодо
невирішення питання про надання
доступу до інформації, вказаної у
пункті 1 їх інформаційного запиту від
12.01.2012 року, ненадання доступу до цієї
інформації та щодо неповідомлення про
мотивовані підстави відмови у наданні
такого доступу та порядку її
оскарження; визнати протиправними
рішення, дії та бездіяльність УДД ПВП у
Вінницькій області щодо надання
відповіді не по суті інформаційного
запиту, відмови у його задоволенні,
наданні недостовірної, неточної,
необ'єктивної і неповної інформації, її
приховуванні та щодо неповідомлення
про мотивовані підстави відмови у
задоволенні запиту і порядку її
оскарження; зобов'язати ДПтС України
надати доступ до інформації, вказаної у
пункті 1 інформаційного запиту від
12.01.2012 року; зобов'язати УДД ПВП у
Вінницькій області надати достовірну,
повну, точну та об'єктивну інформацію
на пункти 4-9, 11-16 інформаційного запиту
від 12.01.2012 року; надати за рішенням суду
дозвіл на ознайомлення з інформацією
про осіб, відповідальних за безпеку
позивача у Вінницькій установі
виконання покарань № 1, осіб, які вперше
притягувалися до кримінальної
відповідальності, та осіб, засуджених
до арешту, які перебували у цій
установі в період з 01.09.2010 року по 01.01.2011
року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2012
року позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність
Державної пенітенціарної служби
України щодо неповідомлення позивачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про направлення їх
інформаційного запиту від 12 січня 2012
року для розгляду за належністю в
управління Державної пенітенціарної
служби України у Вінницькій області. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивачі
звернулись до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просять їх
скасувати, та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Письмових заперечення від
відповідачів до Вищого
адміністративного суду України не
надходило.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 12.01.2012 року позивачі в порядку Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» звернулися на адресу
Державної пенітенціарної служби
України з інформаційним запитом, у
якому серед іншого просили надати
доступ до інформації, яка міститься у
наказах Державного департаменту
України з питань виконання покарань №
220 від 20.11.2004 року, № 125 від 09.06.2000 року, №
99 від 07.05.2001 року, № 140 від 03.10.1999 року та
№ 205 від 22.10.2004 року, а також повідомити
офіційну назву цих наказів (пункти 1, 2
прохальної частини запиту).

Оскільки Державна пенітенціарна
служба України відповіді на цей запит
не надала, натомість скерувала його до
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Вінницькій області (правонаступник,
якого є Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області), позивачі вважають,
що Державна пенітенціарна служба
України незаконно надіслало запит до
іншого співвідповідача та не
повідомила їх про направлення такого
запиту до іншого органу, а управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Вінницькій
області (правонаступник, якого є
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Вінницькій області) в
свою чергу надало відповідь не по суті
звернення, неправомірно відмовило у
наданні запитуваної інформації, а
також повідомило недостовірну,
неточну, необ'єктивну, неповну і
суперечливу інформацію.

Вказане послугувало підставою
звернення позивачів до суду із
зазначеними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволені заяви,
суди попередніх інстанцій, з чим
погоджується колегія суддів, виходили
з того, що запитувана позивачами
інформація є службовою інформацією,
якій присвоєно гриф «для службового
користування», а отже не підлягає для
розголошенню. Разом з тим, направляючи
інформаційний запит від 12 січня 2012 року
для розгляду за належністю в
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Вінницькій області (правонаступник,
якого є Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області)та не повідомивши
при цьому позивачів, Державна
пенітенціарна служба України діяла
всупереч вимог законодавства про
доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини першої
статті 1 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI
(далі - Закон) публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи місцевого
самоврядування (пункт 1 частини першої
статті 13 Закону).

Інформацією з обмеженим доступом
згідно із статтею 6 Закону є
конфіденційна інформація, таємна
інформація та службова інформація.

Частинами першою та другою статті
9 Закону передбачено, що відповідно до
вимог частини другої статті 6 цього
Закону до службової може належати
інформація, що: 1) міститься в
документах суб'єктів владних
повноважень, які становлять
внутрівідомчу службову
кореспонденцію, доповідні записки,
рекомендації, якщо вони пов'язані з
розробкою напряму діяльності установи
або здійсненням контрольних,
наглядових функцій органами державної
влади, процесом прийняття рішень і
передують публічному обговоренню
та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в
процесі оперативно-розшукової,
контррозвідувальної діяльності, у
сфері оборони країни, яку не віднесено
до державної таємниці.

Документам, що містять
інформацію, яка становить службову
інформацію, присвоюється гриф «для
службового користування». Доступ до
таких документів надається відповідно
до частини другої статті 6 цього Закону.

Виходячи з аналізу вказаних
положень та змісту запитуваної
позивачем інформації, колегія суддів
вважає, що відповідач вирішивши
відмовити у її наданні не допустив
порушення вимог вказаного Закону. Крім
того, колегія суддів зауважує на
законності оскаржуваних рішень судів
попередніх інстанцій, в частині
визнання бездіяльності Державної
пенітенціарної служби України
протиправної щодо неповідомлення
заявників (позивачів по справі) про
пересилання їхнього запиту за
належністю.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в
касаційній скарзі, висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05 липня 2012 року у справі № 2а/0270/1071/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець