Справа № 2а/1770/3821/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/27118/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті Рівне
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті Рівне,
треті особи: Головне управління
Державного казначейства України в
Рівненській області, відділ Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області, про повернення
безпідставно отриманого збору з
операцій з відчуження автомобіля та
стягнення помилково сплачених коштів,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року позивач звернувся в
суд з вказаним адміністративним
позовом й зазначав, що у липні 2011 року
ним придбано автомобіль і при його
реєстрації сплачено збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 5 660 грн. Посилаючись
на те, що збір стягнуто незаконно,
просив суд ухвалити рішення про його
повернення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2012 року, позов задоволено: стягнуто з
Державного бюджету України через
Головне управління Державного
казначейства України у Рівненській
області суму помилково сплаченого
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з операції з
відчуження легкового автомобіля в
розмірі 5 660 грн.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті Рівне,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до договору
купівлі-продажу автомобіля від 09 липня
2011 року № 09/07 позивачем придбано
автомобіль марки Peugeot-3008 та 05 серпня 2011
року сплачено збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 3% від вартості автомобіля, який
склав 5 660 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачена сплата збору
лише при відчуженні автомобіля, а не
при його купівлі (придбанні), а тому
сплачені позивачем кошти підлягають
поверненню.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740
затверджено Порядок сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій.

Пунктом 12 даного Порядку встановлено,
що платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом:

купівлі легкових автомобілів, у тому
числі у виробників або торгівельних
організацій (крім випадків
забезпечення автомобілями інвалідів
згідно із законодавством);

міни;

дарування (безоплатної передачі);

успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом);

з інших підстав, передбачених
законодавством.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що позивач не
зобов'язаний сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля,
оскільки Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» на нього такий обов'язок
не покладено.

За правилами частини третьої статті 3
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
платники збору при відчуженні легкових
автомобілів сплачують цей збір на
рахунки з обліку коштів спеціального
фонду державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково
зарахованих до державного бюджету
закріплено у Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженому наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року № 226 (чинному на час
виникнення спірних відносин), пунктами
3, 5 якого передбачено, що повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в цих органах, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету або
поданням платника податків, зборів
(обов'язкових платежів)

Постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання ведення обліку податків
і зборів (обов'язкових платежів) та
інших доходів бюджету» від 16 лютого 2011
року № 106 з огляду на коди бюджетної
класифікації, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 14
січня 2011 року № 11, органом, який
забезпечує здійснення постійного
контролю за правильністю та
своєчасністю надходження до
державного бюджету збору під час
набуття права власності на легкові
автомобілі, а також ведення обліку
таких платежів у розрізі платників з
метою забезпечення повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного бюджету, визначено
Пенсійний фонд України.

При цьому частиною другою статті 72
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено правило,
згідно з яким кошти Пенсійного фонду
України не включаються до складу
Державного бюджету України та
використовуються відповідно до
частини першої статті 73 цього Закону на
виплату пенсій, надання соціальних
послуг, передбачених цим Законом;
фінансування адміністративних витрат,
пов'язаних з виконанням функцій,
покладених на органи Пенсійного фонду
України; оплату послуг з виплати та
доставки пенсій; формування резерву
коштів Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведене, збір, помилково
зарахований до спеціального фонду
державного бюджету внаслідок сплати
особою, яка не є суб'єктом цього збору,
підлягає стягненню з Державного
бюджету України через територіальні
управління Державного казначейства
України.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 10
грудня 2013 року в справі № 21-309а13.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті Рівне
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В.
Юрченко/підпис/