Справа № 194/1346/14-а(2-а/194/119/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 рокусправа №
194/1346/14-а(2-а/194/119/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області на
постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року у справі № 194/1346/14-а(2-а/194/119/14) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Тернівської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання перерахування,
нарахування і виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 року ОСОБА_1 (далі-позивачка)
звернулася з до суду з позовом до
Управління соціального захисту
населення Тернівської міської ради
Дніпропетровської області
(далі-відповідач) про визнання дій щодо
нарахування та виплати їй сум
державної допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення нею трирічного віку за
період з 11.01.2014 року по 30.06.2014 року,
включно, у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
- неправомірними, зобов'язання
відповідача нарахувати державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 11.01.2014 року по 30.06.2011 року,
включно.

Постановою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови ОСОБА_1
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 11.01.2014 р. Зобов'язано
відповідача здійснити ОСОБА_1
перерахування та нарахування
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 11.01.2014 р. по 30.06.2014 р.
включно, відповідно до статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого законом та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що у
позивачки є малолітня дитина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим вона
перебуває на обліку у відповідача як не
працююча особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та з 15.11.2013
року отримує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Підтверджено, що розмір допомоги, яку
отримала позивачка, складає: в
листопаді 2013 р. у розмірі 69,33 грн., з
грудня 2013 р. по червень 2014 року у
розмірі по 130,00 грн.

Статтею 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що
всі види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» в редакції з
01.01.2002 року, допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно з ч. 1 ст. 15, п. 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» ЗУ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» зі
змінами, внесеними п. 23розділу 2 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року
- 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано
недійсними деякі положення ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стосовно
внесення змін до деяких законодавчих
актів, але відповідно до зазначеного
Рішення положення п. 23 розділу 2 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не було
предметом розгляду Конституційного
Суду України, і відповідно
неконституційним не визнавались.

Проте відповідно до прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», Розділ І цього Закону
набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по
31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Ані Законом України «Про державний
бюджет України» на 2009-2014 роки, ані
іншими законами, не встановлювалось на
2009-2014 роки інший ніж у Законі № 2811-ХІІ
розмір допомоги, та не надавалось
Кабінету Міністрів України право
визначати розміри такої допомоги, а дії
Законів про бюджет діяли, відповідно,
лише у 2009 та 2010 роках, отже відповідач з
1 січня 2011 року, повинен був керуватися
Законом № 2811- ХІІ, а положення
Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р.
застосовуватися не може, оскільки воно
в частині розміру допомоги суперечить
вищевказаному закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми та перелік
документів, необхідних для призначення
допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць, тому обмеження періоду,
протягом якого суб'єкт владних
повноважень має здійснювати
обчислення допомоги відповідно до
вимог закону, є безпідставним та
суперечить вимогам статті 19
Конституції України.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року у справі № 194/1346/14-а(2-а/194/119/14) -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає
відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак