Справа № 2а/1570/5384/11
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/80821/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. при секретарі судового
засідання Єгоровій І.В.

за участю представників сторін:
позивача - не з'явився

відповідача - Українська Т.О.

прокурор - Чубенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі Державної податкової служби

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22.11.2011 р.

та постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 р.

у справі № 2а-1570/5384/2011

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Алакозай»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків м. Одеси

за участю прокуратури Приморського
району м. Одеси

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Алакозай» (далі -
позивач, ТОВ «Алакозай») звернулось до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі (далі - відповідач, СДПІ по
роботі з ВПП у м. Одесі), в якому просило
суд визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 08.07.2011 р. №
.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.11.2011 р.
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 08.07.2011 р. №
в частині зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 393 983 грн. та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 98 493,75 грн.; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 р.
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22.11.2011 р. -
скасовано та прийнято нову постанову,
якою адміністративний позов
задоволено: визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Одесі від 08.07.2011 р. № .

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
22.11.2011 р. та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 р. і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Крім того, відповідач звернувся з
клопотання про заміну на належного
відповідача, надав відповідні
документи.

Клопотання розглянуто та задоволено
в порядку визначеному статтею 55
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач у письмових запереченнях та в
судовому засіданні проти доводів
касаційної скарги заперечував, вважає
оскаржуване судове рішення законним,
обґрунтованим та прийнятим у
відповідності до норм діючого
законодавства, тому просив суд
касаційну скаргу податкового органу
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовою особою СДПІ
по роботі з ВПП у м. Одесі на підставі
пункту 200.10 статті 200 Податкового
кодексу України та в порядку статті 76
Податкового кодексу України було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
додану вартість за травень 2011 року ТОВ
«Алакозай», за результатами якої
складено акт від 22.06.2011 р. № 282/15-2/31432553/67
та зроблено наступні висновки: - в
порушення підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
та згідно матеріалів акту планової
виїзної документальної перевірки №
203/15-2/31432553/34 від 13.05.2011 р. за період з
01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. відповідно до
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту
4.1 статті 4, пункту 4.2 статті 4, підпункту
6.1.1 пункту 6.1 статті 6, підпункту «д»
підпункту 7.2.1, підпункту 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1,
7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4, підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» ТОВ
«Алакозай» за травень 2011 року при
складанні податкової декларації з
податку на додану вартість від 20.06.2011 р.
№ були допущені методологічні
помилки, які привели до завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
3 989 684 грн.; - в порушення підпункту 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу
України при складанні податкової
декларації з податку на додану
вартість за травень 2011 року допущені
арифметичні помилки, які привели до
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного періоду на
суму 393 983 грн.; - в порушення пункту 4.6
Наказу ДПА України від 25.01.2011 р. № 41 «Про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» ТОВ «Алакозай» за травень 2011
року завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, яке враховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 167 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 08.07.2011 р. винесено
податкове повідомлення-рішення №
, відповідно до якого позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість по
декларації № від 20.06.2011 р. за
травень 2011 року у розмірі 4 383 667 грн. та
застосовано до позивача штрафні
(фінансові) санкції (штраф) на суму 98 495,75
грн.

Також, відносно позивача була
проведена планова виїзна
документальна перевірка за період з
01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., яка оформлена актом
№ 203/15-2/31432553/34 від 13.05.2011 р., та якою
встановлено порушення Закону України
«Про податок на додану вартість», що
призвело до заниження податку на
додану вартість що підлягає сплаті до
бюджету. Прийняті за результатами
перевірки податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем 06.06.2011 р. до суду, про що
відповідач повідомлений.

Скасовуючи постанову окружного
адміністративного суду та приймаючи
нову постанову про задоволення позову,
з чим погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56
Податкового кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Згідно статті 59 Податковою кодексу
України, яка регулює порядок стягнення
узгодженої суми грошового
зобов'язання, та підпункту 14.1.154 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
Кодексу, орган державної податкової
служби (кредитор) має право вимагати
від платника податків (боржник)
виконання лише узгодженої суми
грошового зобов'язання.

Так, з матеріалів справи слідує, що при
складані податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2011 року № від 20.06.2011 р., позивачем
не були враховані податкові
зобов'язання нараховані за податковими
повідомленнями-рішеннями винесеними
на підставі акту податкової перевірки
№ 203/15-2/31432553/34 від 13.05.2011 р., оскільки
вони оскаржувалися та є неузгодженими.

Викладене, у свою чергу, свідчить про
відсутність у відповідача підстави
вимагати від позивача виконання
неузгодженого зобов'язання: обов'язку
щодо зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, визначеного за результатами
попередньої (планової) перевірки,
висновки якої є предметом судового
оскарження.

Як вірно зазначено судом апеляційної
інстанції, у випадку відображення
неузгодженої суми податкового
зобов'язання у рядку 21.3 податкової
декларації з податку на додану
вартість така сума буде безпосередньо
впливати на розрахунки податкових
зобов'язань, податкового кредиту,
визначення від'ємного значення та
бюджетного відшкодування наступного
звітного періоду, тому рядок 21.3
податкової декларації з податку на
додану вартість взагалі не
передбачений для відображення
неузгоджених зобов'язань, що
підтверджується його назвою, а
передбачений для відображення лише
узгоджених зобов'язання.

Також, не заповнення графи «підстава
для коригування» є підставою для
невизнання такого коригування взагалі,
оскільки згідно підпункту 3.9 розділу V
Наказу ДПА України від 25.01.2011 р. № 41 «Про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» при заповненні рядків 8.1 та
8.1.1, в яких відображається збільшення
або зменшення обсягів постачання та
відповідно податкових зобов'язань, чи
збільшення або зменшення обсягів
постачання, по яких не нараховувався
податок на додану вартість,
обов'язковим є подання додатку 1 (Д1),
який заповнюється в розрізі
контрагентів та розрахунків
коригування до податкових накладних.

На виконання зазначених вимог, як вірно
встановлено судом апеляційної
інстанції, позивачем до декларації з
податку на додану вартість за травень
2011 року наданий Додаток № 1, який
заповнений в розрізі контрагентів та
розрахунків коригування до податкових
накладних.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового
кодексу України додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.
Отже, до порядку складання Додатку 1 до
податкової декларації з податку на
додану вартість застосовуються
загальні норми, які регулюють порядок
складання самої податкової декларації
відповідно до статті 48 Податкового
кодексу України.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що Додаток 1 до податкової
декларації ТОВ «Алакозай» з податку на
додану вартість за травень 2011 року за
своєю формою відповідає вимогам,
встановленим до податкової декларації,
а тому вказаний додаток, як невід'ємна
частина податкової декларації,
визнається податковою звітністю та
повинен був бути врахований при
розрахунку коригування сум податку на
додану вартість податковим органом.

З акту камеральної перевірки
вбачається, що підставою для висновку
про порушення позивачем підпункту 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу
України був акт від 13.05.2011 р. №
203/15-2/31432553/34 планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
«Алакозаи» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.10 р. Так, в акті камеральної
перевірки від 22.06.2011 р. прямо вказано, що
підприємством згідно даних податкової
декларації на додану вартість за
травень 2011 року № від 20.06.2011 р. не
враховані висновки акту планової
виїзної документальної перевірки №
203/15-2/31432553/34 від 13.05.2011 р. за період з
01.01.2010 р. по 31.12.2010 р.

Враховуючи те, що спірні суми, які були
визначені актом планової виїзної
документальної перевірки від 13.05.2011 р.
оскаржуються, тобто нараховані за ним
зобов'язання є неузгодженими, то вони
відповідно не були враховані при
складані податкової декларації з
податку на додану вартість, що свідчить
про відсутність з боку позивача
порушень податкового законодавства
при складані податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2011 року.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

За таких обставин, беручи до уваги
вищезазначені правові норми та
встановлені фактичні обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 55, 160, 167, 220, 223, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Здійснити процесуальне
правонаступництво Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі Державної податкової служби
відповідача на Спеціалізовану
державну податкову інспекцію з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів.

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 р. у
справі № 2а-1570/5384/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко