Справа № 826/11620/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15.09.2014 у справі за
адміністративним позовом відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

ВАТ «Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» звернулося до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просило: визнати протиправним та
скасувати розпорядження відповідача
від 24.07.2014 № 2241 «Про застосування
заходу впливу до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.09.2014 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем проведено перевірку
документів у справі відкритого
акціонерного товариства «Львівський
хімічний завод», за результатами якої
06.06.2014 складено акт № 735/13-15/13/6 про
правопорушення законодавства у сфері
фінансових послуг, згідно з висновками
якого, позивачем порушено:

- ст. 29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»: не відшкодовано
витрати, пов'язані з евакуацією
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди до місця
проживання того власника чи законного
користувача транспортного засобу, який
керував транспортним засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України;

- п. 34.2 ст. 34 Закону: не виконано
зобов'язання протягом 10 робочих днів із
дня отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків;

- п. 34.3 ст. 34 Закону: не виконано
зобов'язання відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи
(дослідження) при нез'явленні
представника страховика у визначений
строк для визначення розміру шкоди;

- п. 36.2 ст. 36 Закону: не виконано
обов'язок протягом 15 днів із дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у ст.
35 Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів із дня отримання
заяви про страхове відшкодування: у
разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
та виплатити його; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених ст. 32 та/або ст. 37 Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування.

У зв'язку з викладеним 24.07.2014
відповідачем прийнято оскаржуване
розпорядження, яким позивача
зобов'язано усунути порушення
законодавства у сфері фінансових
послуг та повідомити відповідача про
таке усунення із наданням
підтверджуючих документів у строк до
21.08.2014.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що з обставин,
встановлених при розгляді справи,
вбачається, що позов відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
оскаржуване розпорядження підлягає
скасуванню як протиправне, оскільки
прийняте відповідачем безпідставно.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
04.04.2012 між позивачем та ОСОБА_2 укладено
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5590423.

14.07.2012 за участю забезпеченого
автомобіля сталася подія, яка мала
ознаки страхового випадку.

17.07.2012 позивачем від ОСОБА_2 отримано
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду (далі - ДТП), що сталася 14.07.2012.

Крім того, 18.09.2012 позивачем від
представника потерпілої особи ВАТ
«Львівський хімічний завод» отримано
повідомлення про ДТП, що сталася 14.07.2012,
у якому зазначено місцезнаходження
нерухомого пошкодженого транспортного
засобу: м. Пустомити, вул. Грушевського,
4 (райвідділ міліції м. Пустомити).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, у межах своєї
компетенції у разі порушення
законодавства про фінансові послуги,
нормативно-правових актів
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, застосовує заходи
впливу та накладає адміністративні
стягнення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
у разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону. Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, обирає та застосовує заходи
впливу на основі аналізу даних та
інформації стосовно порушення,
враховуючи наслідки порушення та
наслідки застосування таких заходів.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» передбачено, що
національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, може застосовувати
такі заходи впливу, зокрема,
зобов'язати порушника вжити заходів
для усунення порушення.

Відносини у сфері страхування і
спрямований на створення ринку
страхових послуг, посилення страхового
захисту майнових інтересів
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб регулюються Законом
України «Про страхування».

Положеннями статті 1 Закону України
«Про страхування» визначено, що
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до п. 34.2 ст 34 Закону № 1961-IV
протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що позивачем свого представника до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків
направлено тільки 28.11.2012, що свідчить
про порушення ним вимог п. 34.2 ст. 34
Закону.

Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону № 1961-IV, водії
та власники транспортних засобів,
причетних до дорожньо-транспортної
пригоди, власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене майно
(транспортні засоби) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) представник
(працівник, аварійний комісар або
експерт), а також забезпечити йому
можливість провести огляд
пошкодженого майна (транспортних
засобів). Особи, зазначені в цьому
пункті, звільняються від обов'язку
збереження пошкодженого майна
(транспортних засобів) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
якщо не з їхньої вини протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком (у випадках, передбачених
ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду його
уповноважений представник не прибув до
місцезнаходження такого пошкодженого
майна

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону, якщо
представник страховика (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ)
не з'явився у визначений строк,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому разі
страховик (у випадках, передбачених ст.
41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи ВАТ
«Львівський хімічний завод» за
проведення експертизи та складення
висновку від 17.04.2014 № 49/14 сплатило
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 1 000,00
грн. (платіжне доручення від 15.04.2014 №
1048).

Документи, які б підтвердили факт
відшкодування позивачем витрат на
проведення експертизи (дослідження),
відсутні, що свідчить про порушення ним
вимог п. 34.3 ст. 34 Закону.

Згідно з квитанцією від 15.07.2012 за
послуги евакуатора сплачено 900,00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Станом на 30.05.2014 позивачем не
відшкодовано витрат, пов'язаних з
евакуацією транспортного засобу, що
свідчить про порушення ним вимог ст. 29
Закону № 1961-IV.

Представником потерпілої особи 18.09.2012
подано позивачу заяву про страхове
відшкодування у зв'язку із настанням
14.07.2012 події, яка має ознаки страхового
випадку. До заяви додано копії усіх
необхідних документів, передбачених
ст. 35 Закону № 1961-IV.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у ст.
35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
ст. 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених ст. 32
та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти
вмотивоване рішення про відмову у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач протягом 15 днів із дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у ст.
35 Закону № 1961-IV, та повідомлення про
ДТП, але не пізніш як через 90 днів із дня
отримання заяви про страхове
відшкодування зобов'язаний був
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування та виплатити
його або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування. Однак,
рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування позивачем
прийнято тільки 27.03.2014, про що ВАТ
«Львівський хімічний завод»
повідомлено листом від 27.03.2014 № 09-03-09/6006.

Станом на 30.05.2014 позивачем не прийнято
рішення про здійснення виплати
страхового відшкодування та виплату
його або про відмову здійснити виплату
страхового відшкодування, що є
порушенням вимог п. 36.2 ст. 36 Закону №
1961-IV.

В свою чергу, на вимогу відповідача
позивачем надано пакет документів від
30.05.2014 № 09-02-05/9973 (вх. № 6132/СК від 30.05.2014), у
якому відсутні документи, які б
підтвердили прийняття вмотивованого
рішення про виплату або відмову у
виплаті страхового відшкодування ВАТ
«Львівський хімічний завод».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що розпорядження
відповідача від 24.07.2014 № 2241 «Про
застосування заходу впливу до
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» є обґрунтованим та
повністю відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень - довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15.09.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
08.12.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.