Справа № 0906/1522/12, 2а-0343/20/13
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа № 876/7527/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Білоуса Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Івано-Франківського обласного бюро
медико-соціальної експертної комісії
на постанову Долинського районного
суду Івано-Франківської області від
22.04.2013 р. у справі №0906/1522/12 за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківського
обласного бюро медико-соціальної
експертної комісії, треті особи -
Український державний
науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі Івано-Франківської області,
Управління пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області про визнання дій
протиправними, -

встановив:

Постановою Долинського районного
суду Івано-Франківської області від
22.04.2013 р. у справі №0906/1522/12 за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківського
обласного бюро медико-соціальної
експертної комісії, треті особи -
Український державний
науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі Івано-Франківської області,
Управління пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області про визнання дій
протиправними, позов було задоволено,
постановлено визнати протиправними
дії Івано-Франківської обласної
профпаталогічної МСЕК
Івано-Франківського обласного бюро
медико-соціальної експертної комісії
щодо відхилення висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 140/63-08/Д
від 24.09.2009 року та щодо відмови ОСОБА_1 у
видачі довідки про підтвердження
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_4,
що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 та нещасним
випадком на виробництві від 29.08.1977 року,
визнати протиправною та скасувати
довідку МСЕК від 16.04.2010 року № 48 про
відсутність причинного зв'язку між
смертю ОСОБА_4 та виробничою травмою, а
також зобов'язати видати довідку, що
встановлює причинний зв'язок між
смертю ОСОБА_4, що наступила
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та нещасним випадком
на виробництві, що стався з ним 29.08.1977
року, поновивши позивачу строк
звернення до суду з даним позовом як
пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
відмовити у позові. Посилається на те,
що відповідач не є суб'єктом владних
повноважень. Посилається на підміну
судом функцій експертного органу,
правильність висновків експерта по
суті. МСЕК досліджувалися всі
необхідні документи щодо ОСОБА_4 і
встановлено, що 09.11.2004 року він у
важкому стані був госпіталізований в
хірургічне відділення
Івано-Франківської ОКЛ з приводу
виразкової хвороби, виразки ДПК,
ускладненої декомпенсованим стенозом.
11.11.2004 року був прооперований, а 20.11.2004
року в зв'язку з погіршенням стану
внаслідок дифузного перитоніту
проведено повторну операцію. Оскільки
стан хворого не покращувався, то 28.11.2004
року, за наполяганням родичів, у
агонуючому стані він був виписаний
додому, де через кілька днів помер.
Таким чином, МСЕК встановлено, що
причиною смерті стало загальне
захворювання, а не наслідки отриманої в
1977 році травми на виробництві. Даний
висновок підтверджується і заочним
висновком Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності № 19 від 12.03.2010 року.
Висновок комісійної судово-медичної
експертизи № 140/63-08/Д від 24.09.2009 року
МСЕК до уваги не брався, оскільки
встановлення причинного зв'язку між
смертю особи та трудовим каліцтвом не
належить до компетенції
судово-медичних експертів.

Треті особи надали аналогічні
пояснення.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник
апеляційну скаргу заперечили за
безпідставністю. Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
28.12.1968 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
Княжолуцькій сільській раді
Долинського району Івано-Франківської
області зареєстрували шлюб, актовий
запис № 15. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, причиною смерті зазначено
«Посттравматична поліневропатія».

Згідно з випискою із акта освідчення №
199 Івано-Франківської спеціалізованої
травматологічної ЛТЕК від 16.07.1984 року,
ОСОБА_4 29.08.1977 року під час роботи
лісорубом в ліспромгоспі Київського
облміжколгоспбуду отримав травму
хребта, що призвело до втрати
професійної працездатності 100% і йому
було безстроково присвоєно першу групу
інвалідності.

Як вбачається з копії посмертного
епікризу ОСОБА_4 № 3 від 27.01.2005 року, він
постійно перебував на амбулаторному
лікуванні за місцем проживання, а також
під наглядом в районного невропатолога
і травматолога з приводу
консолідованого компресійного
перелому хребта з посттравматичним
спондилоартрозом з вираженою
органічною симптоматикою, пов'язаною з
пошкодженням спинного мозку, що
призвело до протезування нижніх
кінцівок і порушення тазових органів.
Вказано, що при висхідному наростанні
патології спинного мозку наступила
зупинка дихання і серцебиття. Згідно з
висновком додаткової комісійної
судово-медичної експертизи №
140/63-08р./-Д від 24.09.2009 року, беручи до
уваги дані огляду лікаря-невропатолога
від 04.12.2004 року із зазначенням різко
прогресуючої неврологічної
симптоматики з проявами порушення
дихання та відсутністю акту ковтання
(ураження життєво важливих функцій
організму) при відсутності проявів
прогресуючого патологічного процесу
зі сторони органів живота (стан після
проведених оперативних втручань з
приводу «Виразки пілоричного відділу
шлунку. Декомпенованого стенозу»), слід
вважати, що між травмою хребта (1977 року),
яка ускладнилася розвитком
післятравматичної полінейропатії з
прогресуючою неврологічною
симптоматикою та настанням смерті
ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) може існувати
прямий причинний зв'язок. Зазначений
висновок не є категоричним.

Однак, згідно з довідкою
профпаталогічної МСЕК від 16.04.2010 року №
48, причинний зв'язок між смертю ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та трудовим каліцтвом
від 29.08.1977 року не встановлено.

Скасовуючи довідку 16.04.2010 року № 48
Івано-Франківської обласної
профпаталогічної МСЕК про відсутність
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та отриманою ним
29.08.1977 року травмою на виробництві, суд
першої інстанції дав їй помилкову
оцінку, розцінивши її як форму рішення
суб'єкта владних повноважень.
Натомість, така довідка безпосередньо
не породжує для суб'єкта прав чи
обов'язків та не є правовим актом
індивідуального характеру, який може
визнаватись недійсним чи
скасовуватись. Адміністративний суд
також не наділений повноваженнями
встановлювати факти, що мають юридичне
значення, інакше, ніж у процесі
вирішення справи та оцінки доказів.
Таке встановлення факту зазначається в
мотивувальній частині. Відповідно, у
цій частині позивачем помилково,
всупереч ст. 105 КАС України, обрано
спосіб захисту, що не було враховано
судом першої інстанції.

Пунктом 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №
1317, визначено, що міські, міжрайонні,
районні комісії визначають, зокрема,
причини смерті інваліда або особи,
ступінь втрати працездатності якої
визначений комісією у відсотках на
підставі свідоцтва про смерть у разі,
коли законодавством передбачається
надання пільг членам сім'ї померлого.
Згідно з п. 2.4. Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена Наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 606 від 15.11.2005
року, розгляд питання про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом проводять на
підставі таких документів: направлення
роботодавця чи профспілкового органу
підприємства, на якому потерпілий
одержав травму чи професійне
захворювання (отруєння), або робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України або
лікарсько-консультаційної комісії
лікувально-профілактичного закладу,
суду чи прокуратури; свідоцтва про
смерть або його копії; посмертного
епікризу, завіреного адміністрацією
ЛПЗ, в якому перебував на лікуванні,
диспансерному нагляді померлий;
оригіналу медичної карти
амбулаторного хворого, з описом її
змісту, зробленим ЛПЗ; копії протоколу
патолого-анатомічного розтину з
гістологічним дослідженням,
затвердженої завідувачем
патолого-анатомічного бюро, головним
лікарем чи заступником головного
лікаря з медичної частини або з
поліклінічного розділу роботи, чи акта
судово-медичного та судового
гістологічного дослідження,
затвердженого начальником обласного
бюро (міського, районного відділення)
судово-медичної експертизи (якщо вони
були проведені); акта про нещасний
випадок на виробництві, якщо був
нещасний випадок; медико-експертної
справи померлого (подається на
підставі даних останньої довідки МСЕК
про визначення інвалідності та /або
відсотків втрати професійної
працездатності, яку надають родичі
померлого).

Згідно з п. 2.14. даної Інструкції
остаточне рішення про наявність або
відсутність причинного зв'язку смерті
з профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом МСЕК може прийняти
тільки після всебічного вивчення
наданої медичної документації
померлого, запиту й розгляду, у разі
потреби, додаткових документів та
проведення необхідних консультацій.
Рішення МСЕК приймається протягом
місяця з дати надходження документів
померлого, а у разі необхідності
витребування додаткових документів з
інших закладів, установ, організацій,
терміни прийняття рішення може бути
подовжено ще на один місяць з
повідомленням зацікавлених осіб.
Пунктом 2.15. Інструкції передбачено, що
розгляд питання щодо встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом проводиться за
участю представника відповідного
відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. Пунктом 2.19. даної
Інструкції передбачено, що рішення
МСЕК з питань причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом може
бути оскаржене до суду у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно, висновки скаржника щодо
наявності чи відсутності причинового
зв'язку між смертю особи та професійним
захворюванням породжують для позивача
правові наслідки у сфері
публічно-правових відносин, пов'язаних
із отриманням державної соціальної
допомоги та / або пенсії.

Згідно з п. 3 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
існують такі критерії визначення
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом: 3.1 перебіг
основного і супутніх захворювань, що
підтверджуються
клініко-інструментальними методами
обстеження, висновками
спеціалізованих
лікувально-профілактичних закладів,
результатами патолого-анатомічного
або судово-медичного дослідження (якщо
вони були проведені); 3.2 ускладнення
професійного захворювання (отруєння),
трудового каліцтва, час їх настання та
ступінь тяжкості, що підтверджені
клініко-інструментальними методами
обстеження за життя у
лікувально-профілактичному закладі
або висновками лікарів відповідного
профілю з урахуванням
етіопатогенетичного зв'язку
ускладнень з основним захворюванням та
безпосередньою причиною смерті; 3.3
можливість регресування чи
прогресування окремих форм
професійної патології з моменту
припинення дії шкідливих та
небезпечних факторів виробничого
середовища.

Суд першої інстанції підставно
встановив, що незважаючи на те, що
позивачем ще в 2005 році були надані
відповідачу документи для
встановлення наявності чи відсутності
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та отриманою на
виробництві в 1977 році травмою, рішення
про відсутність такого зв'язку
прийнято відповідачем тільки 16.04.2010
року, чим порушено п. 2.14. Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена Наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 606 від 15.11.2005
року. Відповідач в суді першої
інстанції визнав, що на засіданні МСЕК
був відсутній представник відділення
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, що не
відповідає п. 2.15. Інструкції. Не беручи
до уваги висновок додаткової
комісійної судово-медичної експертизи
№ 140/63-08р./-Д від 24.09.2009 року,
відповідачем порушено п. 3.1. Інструкції.
МСЕК також допустила порушення вимог
підпункту 2.14. Інструкції, так як
остаточне рішення про відсутність
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_4 та
трудовим каліцтвом прийнято без
всебічного вивчення наданої медичної
документації померлого, запиту й
розгляду, у разі потреби, додаткових
документів та проведення необхідних
консультацій. При цьому, МСЕК не взяла
до уваги, не зазначивши мотивів того, що
в свідоцтві про смерть ОСОБА_4
зазначено причину смерті:
«Посттравматична поліневропатія», не
враховує дані посмертного епікризу
ОСОБА_4 № 3 від 27.01.2005 року та висновку
додаткової комісійної судово-медичної
експертизи № 140/63-08р./-Д від 24.09.2009 року,
дані огляду лікаря невропатолога від
04.12.2004 року. Зазначене не
спростовується посиланням відповідача
на заочний висновок Українського
державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності МОЗ України від 12.03.2010
року № 19, згідно з яким підстав для
встановлення причино-наслідкового
звязку смерті ОСОБА_4 з виробничою
травмою немає, оскільки даний висновок
є рекомендаційним.

Водночас, судом першої інстанції було
безпідставно задоволено позовні
вимоги у цій частині із формулюванням
щодо необхідності ґрунтування
висновку МСЕК на висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 140/63-08/Д
від 24.09.2009 року, оскільки замість
звернення уваги на необхідність
дотримання у процесі застосування
спеціальних знань вимог нормативних
актів, суд першої інстанції по суті
підмінив експертну установу,
визначивши для неї ті вихідні дані, які
суд вважає превалюючими.

При цьому, задовольняючи позовні
вимоги в частині відмови у видачі їй
відповідної довідки саме про
підтвердження причинного зв'язку між
смертю ОСОБА_4, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1
та нещасним випадком на виробництві
від 29.08.1977 року, зобов'язати видати
довідку, що встановлює причинний
зв'язок між смертю ОСОБА_4, що наступила
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та нещасним випадком
на виробництві, що стався з ним 29.08.1977
року, суд першої інстанції по суті
підмінив орган, до компетенції якого
належить встановлення причинового
зв'язку смерті особи із певним
захворюванням, при тому, що суд у цій
царині не володіє необхідними для
цього спеціальними знаннями.

Задовольняючи позов, суд не врахував в
світлі ст. 15 ЦК України, що порушення
прав позивача випливає не з дій
відповідача щодо надання висновку,
який потребує спеціальних знань, що є
підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, в межах
заявлених позовних вимог та зазначених
позивачем способів захисту, у позові
слід відмовити. При цьому, суд першої
інстанції не скористався своїм правом,
передбаченим у ст. 162 КАС України щодо
захисту прав особи іншим способом,
зокрема, зобов'язанням відповідного
органу розглянути звернення позивача з
урахуванням наданих документів.
Відтак, відсутні підстави і у суду
апеляційної інстанції для розгляду
вимог, які не були заявлені суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Апелянт у встановленому законом
порядку довів наявність передбачених
законом підстав для скасування
постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського
обласного бюро медико-соціальної
експертної комісії задовольнити.

Скасувати постанову Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 22.04.2013 р. у справі №0906/1522/12
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст постанови складений 15.12.2014
року.