Справа № 2-а-302/10/1521
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

04 грудня 2014 р. Справа № 2-а-302/10/1521

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кириченко П.Л.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

доповідача -судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області на постанову Овідіопольського
районного суду Одеської області від 02
листопада 2010 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області та Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області, в якому, з
урахуванням уточнень до позовної
заяви, позивач просив визнати
неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області в перерахунку пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Також
позивач просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законодавством з 23 лютого 2009 року. Крім
того, позивач просив виключити зі
складу відповідачів Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області (арк.69-72).

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 02 листопада
2010 року позов ОСОБА_1 - задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області провести нарахування ОСОБА_1
пенсії, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 2 грудня 2009 року та виплатити кошти
згідно проведеного перерахунку. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі, управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 02 листопада
2010 року - скасувати та залишити позовні
вимоги ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1 є ліквідатором
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
віднесений до 1-ї категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та має ІІ групу
інвалідності по захворюванню, яке
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивачу до грудня 2009
року виплачувалася пенсія по
інвалідності згідно Закону України Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року та
додаткова пенсія згідно ст. 24 Закону
України Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За заявою позивача від 02 грудня 2009 року
пенсія виплачується управлінням
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області, згідно норм Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ
від 28.02.1991 року.

Отже, на момент звернення до суду з
даним позовом ОСОБА_1 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області та отримує пенсію
відповідно до норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про проведення перерахунку
призначеної пенсії у розмірі,
встановленому ст. ст. 50, 54 Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, однак отримав відмову.

Вирішуючи справу, та задовольняючи
позовні вимоги позивача, суд першої
інстанції виходив з того, що виплата
позивачу пенсій на підставі Постанов
Кабінету Міністрів України, які
суперечать нормам ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
є протиправною.

Колегія суддів погоджується з
вищевказаними висновками суду першої
інстанції та вважає, що при винесенні
постанови про задоволення позову судом
першої інстанції були правильно
застосовані норми матеріального права,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
третьої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком.

За таких обставин правильним є
висновок суду першої інстанції, що
позивач має право на призначення
пенсії у розмірі не нижчому від 8
мінімальних пенсій за віком, та на
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
статті 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно
не взяв до уваги посилання відповідача
на те, що порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за вказаний період визначається
Кабінетом Міністрів України, оскільки
надання законодавцем такого права
Кабінету Міністрів України не означає,
що останній, встановлюючи такий
порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав позивача,
встановлених цим же Законом. Тобто
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок не
порушуючи положень цього Закону.

Згідно зі статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
при розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має
визначатись виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачу повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Отже, висновок суду першої інстанції
щодо протиправності відмови
відповідача у перерахунку пенсії у
разі встановлення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, на думку
колегії суддів є обґрунтованим та
таким, що відповідає нормам діючого
законодавства.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області - залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 02 листопада
2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: