Справа № 758/6796/14-а
Суддя: Богінкевич С. М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/6796/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С.
М.,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Департаменту ДАІ МВС України,
інспектора взводу з обслуговування
стаціонарного посту роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
Бичок Михайла Сергійовича скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним з вищезазначеним
позовом, мотивуючи тим, що його за
кермом автомобіля Тойота Камрі 08.04.2014
року близько 18 години зупинив
інспектор ДАІ взводу з обслуговування
стаціонарного посту роти ДПС, сержант
міліції Бичок М.С. та повідомив, що він
перевищив дозволену швидкість на 24
км/год., що було зафіксовано показами
приладу Візир №0812404.

Вказує, що під час вимірювання
швидкості, інспектор ДАІ тримав
вимірювальний пристрій у руці, що
робить можливим рух назустріч
автомобілю, швидкість якого
вимірюється, внаслідок чого відносна
швидкість, зафіксована приладом,
збільшується.

Зазначає, що у протоколі про
адміністративне правопорушення та
постанові відсутні докази належності
виміряної швидкості саме мого
автомобілю. Фактично співробітником
ДАІ, було продемонстровано тільки час,
який ніби то пройшов з моменту
вимірювання швидкості, на приладі.
Встановити та довести, що вимірювалася
швидкість саме його автомобіля,
неможливо, а за таких умов різниця у
кілька секунд може означати, що
насправді було виміряне швидкість
автомобіля, який міг рухатись в кількох
десятках метрів від його автомобіля.

Крім того, зазначає, що інших доказів,
окрім протоколу про адміністративне
правопорушення, які б свідчили, що він
порушив ПДР України та перевищив
швидкість немає, за результатами
розгляду якого було винесено постанову
у справі про адміністративне
правопорушення Серії ПС1 №355349 від
08.04.2014 року, однак про існування такої
постанови він дізнався 04.06.2014 року, коли
на адресу його двоюрідного брата
надійшла постанова ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві про відкриття
виконавчого провадження та стягнення з
нього штрафу у розмірі 510 грн.

Вказує, що оскільки при вимірюванні
швидкості руху його автомобіля
приладом Візир 0812404, інспектор працював
в ручному режимі (прилад не був
стаціонарно зафіксований), а постанова
по справі про адміністративне
правопорушення не обґрунтована
належними доказами, тому просить її
скасувати.

Позивач в судове засідання 09.12.2014 року
не з'явився, однак подав до суду заяву, в
якій просив задоволити його позов та
проводити слухання справи у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідач в судове засідання 09.12.2014
року не з'явився, однак надіслав свої
письмові заперечення на адресу суду та
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача, мотивуючи тим,
що він діяв на підставі та в межах,
передбачений законодавством України
та проводити слухання справи у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Представник Департаменту ДАІ МВС
України в судове засідання 09.12.2014 року
не з'явився, як вбачається з матеріалів
справи, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином, у зв'язку з чим суд приходить до
висновку про можливість проведення
судового розгляду у його відсутності
на підставі доказів, долучених до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, докази
долучені до них, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В свою чергу, положеннями ч. 2 вказаної
статті регламентовано, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, встановлена приписами
вищезазначеної статті презумпція вини
суб'єкта владних повноважень
зобов'язує останнього у разі не згоди з
повідомленими позивачем у заяві
обставинами спростувати їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 254 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення,
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Протокол не
складається у випадках, передбачених
статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП в
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст. ст. 256 КУпАП при
складенні протоколу особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, роз'яснюються його
права і обов'язки, передбачені ст. 268
цього Кодексу, про що робиться відмітка
у протоколі.

Відповідно до частини 1 статті 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів більш як на двадцять
кілометрів на годину, порушення вимог
дорожніх знаків та розмітки проїзної
частини доріг, правил перевезення
вантажів, буксирування транспортних
засобів, зупинки, стоянки, проїзду
пішохідних переходів, ненадання
переваги у русі пішоходам на
нерегульованих пішохідних переходах, а
так само порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками - тягнуть за собою накладення
штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до частини 6 статті 258
Кодексу України про адміністративні
правопорушення у разі виявлення
адміністративного правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, зафіксованого за допомогою
працюючих в автоматичному режимі
спеціальних технічних засобів, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, протокол про
адміністративне правопорушення не
складається, а постанова у справі про
адміністративне правопорушення
виноситься без участі особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Копії постанови у
справі про адміністративне
правопорушення та матеріалів,
зафіксованих за допомогою працюючих в
автоматичному режимі спеціальних
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, надсилаються особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, протягом трьох днів
з дня винесення такої постанови.

Як вбачається з постанови від 08.04.2014
року Серії ПС1 №355349 складеної
інспектором взводу з обслуговування
стаціонарного посту роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
Бичок М.С. позивач, керуючи автомобілем
марки Тойота Камрі номерний знак
НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 134 км/год
та перевищив швидкість на 24 км/год, чим
порушив вимоги п. 12.6 Правил дорожнього
руху України та вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП (а.с.5).

Судом встановлено, що швидкість руху
автомобіля позивача було встановлено
за допомогою радіолокаційного
вимірювача швидкості «ВИЗИР» №0812404,
який пройшов державну метрологічну
атестацію та отримав свідоцтво №
22-2/1312190 від 22.01.2014 року, виданого
державним підприємством
Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів, дійсне до 22.01.2015 року в
ручному режимі та керувався
безпосередньо відповідачем (прилад не
був стаціонарно зафіксований).

Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова
особа), що розглядає справу про
адміністративне правопорушення оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Зміст постанови має відповідати
вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284
КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

В порушення вказаних вимог, в
оскаржуваній постанові не наведено
достатніх доказів не надано також
пояснень свідків, якщо такі були, фото
чи відео фіксації правопорушення, не
відображено локалізацію місця руху
автомобіля, які б свідчили про вчинення
позивачем порушення правил дорожнього
руху, відповідальність за яке
передбачена ч.1 ст. 122 КпАП України, а
відтак і доказів правомірності
винесення оскаржуваної постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу, до суду відповідачем
станом на день розгляду - не надано.

Так відповідно до ст. 8 Закону України
«Про захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах» інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу «Візир») повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації (КСЗІ) з
підтвердженою відповідністю. Тобто
перед застосуванням на території
України «Візир» повинен був пройти
державну експертизу в Держслужбі
спецзв'язку і захисту інформації
України.

Прилад «Візир» не є автоматичним
засобом фото- або відеофіксації,
оскільки він знаходиться у
співробітника Державної автомобільної
інспекції, управляється ним
безпосередньо або через комп'ютер
(визначаються ті параметри, які
фіксуються приладом, такі як швидкість,
об'єкт зйомки, його режими і т.п.), а тому
суд не може прийнятий до уваги як
належний доказ вчинення
адміністративного правопорушення
позивачем копію фото зафіксованого
правопорушення, наданого відповідачем
(а.с.21).

За таких обставин, оцінивши надані
докази та виходячи зі змісту позовної
заяви, суд вважає, що викладені
позивачем обставини відповідають
дійсності, тобто відповідачем порушені
основні норми закону щодо встановлення
обставини, що підлягають з'ясуванню при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення (чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи) а також
щодо права позивача, як особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності.

Згідно ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 7 КУпАП встановлює, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку про те, що при винесенні
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 відповідач не виконав
зазначених вище вимог закону, у зв'язку
з чим постанова про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності є безпідставною та
такою, що порушує його права, а тому
підлягає скасуванню.

На підставі вищезазначеного,
Конституції України, ст.ст. 245, 251, 255, 256,
268, 276, 280, 287-289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 17, 71, 72, 104, 105, 158,
161-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Департаменту ДАІ МВС України,
інспектора взводу з обслуговування
стаціонарного посту роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
Бичок Михайла Сергійовича скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
задоволити.

Скасувати постанову від 08.04.2014 року
Серії ПС1 №355349, складеної інспектором
взводу з обслуговування стаціонарного
посту роти ДПС ДАІ при УМВС України в
Кіровоградській області Бичок
Михайлом Сергійовичем про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.
122 КпАП України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С. М. Богінкевич