Справа № К/9991/1544/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/1544/12

К/9991/6503/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційними скаргами Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області на постанову
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 25 жовтня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 20 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївській області,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
про захист права на пенсійне
забезпечення, -

в с т а н о
в и л а:

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 25 жовтня 2010 року
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської
області від 20 жовтня 2011 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області перерахувати
позивачу пенсію за період з 23 листопада
2008 року з урахуванням надбавки за
оперативно-розшукову діяльність у
розмірі 28% грошового забезпечення, та
сплачувати належні за таким
перерахунком суми.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, Головне управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області звернулися до
суду з касаційними скаргами, у яких
просять рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 24.09.1997 року позивач був
звільнений з органів внутрішніх справ
в запас за віком на підставі п. «а» ст.64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ. При
звільненні грошове утримання позивача
складалось з посадового окладу, окладу
за спеціальне звання та 40% надбавки за
вислугу років. При цьому розмір
посадового окладу складав 125 грн.,
окладу за спеціальне звання 73 грн.
процентної надбавки за вислугу років -
79, 20 грн.

Відповідно до ст. 23-1 Закону України
«Про міліцію», здійснення пенсійного
забезпечення працівників міліції
після звільнення з органів внутрішніх
справ регулюється Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

На підставі постанови КМ України №1294
від 07.11.2008 року позивачу з 01.01.2008 року
проведено перерахунок пенсії, який
обраховано з посадового окладу, окладу
за спеціальне звання, надбавки за
вислугу років, надбавки за виконання
особливо важливих завдань у розмірі 50%
грошового забезпечення, премії у
розмірі 43 % грошового забезпечення.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що надбавка за
оперативно-розшукову діяльність у
розмірі 28% грошового забезпечення, яка
була встановлена на підставі вказівки
МВС України від 06.03.2008 року № 15/5-809/кв
відповідно до постанови КМ України № 45
від 13.02.2008 року «Про затвердження
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», мала бути врахована
при здійсненні перерахунку пенсії
позивача. При цьому, судами відмовлено
в задоволенні позову щодо вимог про
врахування при перерахунку пенсії
надбавки за службу в умовах режимних
обмежень в розмірі 15 % грошового
забезпечення, премії в розмірі 66,6 %
грошового утримання, а також надбавки
за оперативно-розшукову діяльність в
розмірі 50 %.

Колегія суддів цілком погоджується з
такими висновками судів з огляду на їх
правомірність та обґрунтованість та
вбачає за доцільне зазначити про таке.

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», всі призначені за
цим Законом пенсії підлягають
перерахунку, у зв'язку зі зміною
розміру хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим законом, або у
зв'язку із введенням для зазначеної
категорії осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсії здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсії і проводиться у порядку,
встановленому Кабінету Міністрів
України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51
цього Закону.

Наказом МВС України від 31.12.2007 р. №499,
зареєстровано Мінюстом України від
12.03.2008 р. за №205/14895 «Про впровадження
структури та умов грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу ОВС»,
затверджено та введено в дію з 01.01.2008
року Інструкцію про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу ОВС.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 лютого 2008 року №45 затверджено
Порядок проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення,
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб».

Відповідно до п. 5 цього Порядку для
перерахунку пенсій враховуються:
посадовий оклад, оклад за військовим
(спеціальним) званням та відсоткова
надбавка за вислугу років у розмірах,
установлених КМ України або керівником
державного органу у межах його
повноважень на момент виникнення права
на перерахунок за відповідною посадою
та військовим (спеціальним) званням;
надбавки за службу в умовах режимних
обмежень у розмірах, установлених КМ
України на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично
встановлені особі; інші щомісячні
надбавки, доплати, підвищення та
щомісячна премія у середніх розмірах,
що фактично виплачені за місяць, у
якому виникло право на перерахунок
пенсії за відповідною посадою у тому
державному органі, звідки особа
звільнилась на пенсію.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач на час звільнення перебував у
розпорядженні УМВС України в
Миколаївській області на підставі
наказу начальника УМВС України в
Миколаївській області № 47 о/с від 25.08.1997
року та відповідав посаді начальника
відділу у складі УМВС області.

До цього часу, відповідно до наказу
начальника УМВС України в
Миколаївській області №7 о/с від 22.01.1996
року позивача було відряджено до Ради
профспілки атестованих співробітників
органів внутрішніх справ України із
залишенням в кадрах МВС України, де
останній займав посаду голови
профспілки.

Як вірно враховано судами, оскільки під
час перебування у розпорядженні УМВСМ
України в Миколаївській області
позивач відповідав посаді начальника
відділу у складі УМВС області, йому
виплачувалось при цьому і підвищення
посадового окладу відповідно до наказу
МВС України від 27.01.2004 р. №82дек, то
середні розміри для нього надбавок та
премій, згідно додатку №1 до вказівок
МВС від 06.03.2008 р. №15/5-809/КВ становлять: 50%
- надбавка за виконання особливо
важливих завдань; 28% надбавка за
оперативно-розшукову діяльність та
інформаційно-аналітичне забезпечення;
43% - премія.

Таким чином, позивачу неправомірно не
включено при перерахунку пенсії з
01.01.2008 року 28% надбавку за
оперативно-розшукову діяльність. При
цьому обґрунтовано не включені дані
про таки додаткові види грошового
забезпечення, як 15% надбавка за роботу
в умовах режимних обмежень, та премія в
розмірах, більших, ніж визначено
відповідачем.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційних скарг висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області залишити без
задоволення, а постанову Центрального
районного суду м.Миколаєва від 25 жовтня
2010 року та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 20 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: