Справа № К/9991/61055/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/61055/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області на
постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 22 січня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 червня
2010 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та з 28 липня 2006 року є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з аварією на
Чорнобильській АЕС, тому відповідно до
статей 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
державної пенсії для інвалідів ІІІ
групи в розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком, починаючи
з 2006 року.

Постановою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 2 червня 2010 року, позов
задоволено частково.

Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
щодо нарахування та виплати державної
та додаткової пенсій відповідно до
вимог статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01 липня
2009 року по 31 липня 2009 року.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити додаткову
пенсію відповідно до чинного
законодавства за період з 01 липня 2009
року по 31 липня 2009 року включно в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком
встановленої відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статті 54 Закону України
«Про Державний бюджет на 2009 рік» з
урахуванням виплачених сум за вказаний
період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
відповідача, судами порушення норм
чинного процесуального і
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення по справі
та ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІІ групи,
інвалідність якого пов'язана з
ліквідацією аварії на Чорнобильській
АЕС та перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу,
отримує пенсію по інвалідності
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону (в редакції, що діяла до
1 січня 2008 року), якою визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1, та у зв'язку з утратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VI частини третю та
четверту статті 54 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до змісту яких у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
зокрема, по IIІ групі інвалідності - 180
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по IIІ групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по IIІ групі інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам IIІ групи - у розмірі
15 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо застосування розміру
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті, тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, на думку колегії суддів, не
є перешкодою для застосування даної
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті мінімального розміру
пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету" від 3 січня 2002 року № 1
(з урахуванням змін, внесених
постановою Кабінету МіністрівУкраїни
"Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 13 липня
2004 року № 894) та "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" від 28 травня 2008 року
№530.

Суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку про
необхідність застосування до спірних
правовідносин положень частини другої
статті 99 і частини першої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якими встановлено річний строк
звернення з позовом до суду і
пропущення строку для звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову, оскільки на
їх застосуванні наполягав відповідач.

Проте, суди попередніх інстанцій
помилково обмежили право позивача на
отримання державної та додаткової
пенсій з 01 липня 2009 року, оскільки з
позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 04
вересня 2009 року, а тому позов підлягає
задоволенню з 04 вересня 2008
року, у межах річного строку звернення
до адміністративного суду.

Відповідно до вимог статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Враховуючи, що обставини справи судом
першої інстанції встановлено повно і
правильно, але тільки в частині
помилково застосовано норми
матеріального права, відповідно до
частини 4 статті 223 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, судове
рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и
л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий
Ріг Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 червня
2010 року скасувати.

Постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 22 січня 2010 року
змінити, зазначивши дату початку
нарахування та виплати державної та
додаткової пенсій з 04 вересня 2008 року.

В решті постанову Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 22
січня 2010 року залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.