Справа № 464/11161/14-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/271/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борейка С.В.

за участі секретаря судового засідання
Валько З.С.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Черевика Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій , -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду
із позовною заявою, в якій просить:
визнати дії відповідача щодо
невключення до середньомісячного
заробітку державного службовця сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, надбавки
за вислугу років (30%), на які нараховано
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 р. - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, під час обчислення пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» протиправними;
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію, починаючи з 08.11.2013 р., з
урахуванням отриманих нею інших виплат
(матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань),
а також з урахуванням фактично
виплачуваного їй розміру надбавки за
вислугу років (30%), на які нараховано та
утримано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно з
поданими довідками про заробітну
плату, якими передбачені складові
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (зі змінами і
доповненнями станом на 08.11.2013 р.);
зобов'язати відповідача виплачувати їй
пенсію, починаючи з 08.11.2013 р., з
урахуванням отриманих нею інших виплат
(матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань),
а також з урахуванням фактично
виплачуваного їй розміру надбавки за
вислугу років (30%), на які нараховано та
утримано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно з
поданими довідками про заробітну
плату, якими передбачені складові
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (зі змінами і
доповненнями станом на 08.11.2013 р.). В
обґрунтування покликається на те, що
неврахування сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань на надбавки
за вислугу років (30%), на які нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, при нарахуванні
08.11.2013 р. відповідачем їй пенсії як
державному службовцю не відповідає
вимогам закону.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги уточнила та просить
надбавку (винагороду) за вислугу років
вважати у розмірі 30%, а замість
зобов'язання призначити пенсію просить
здійснити перерахунок призначеної
пенсії, в решті вимог без змін; дала
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви та просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник
відповідача згідно з письмовими
запереченнями проти позову заперечив
та просить в такому відмовити, оскільки
пенсія позивачу виплачується
відповідно до закону; звертає увагу на
пропуск позивачем процесуального
строку для звернення до суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 з 23 травня 1995 р. по 5 листопада 2013
р. перебувала на державній службі та
працювала на посадах державного
службовця Державної податкової служби
у Львівській області; звільнена з
посади головного державного
податкового ревізора-інспектора ДПС у
Львівській області за п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з реорганізацією та
скороченням штатної чисельності.
Позивач перебуває на обліку в
управлінні ПФ України у Галицькому
районі м. Львова як одержувач пенсії
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу» та відповідачем
не заперечується право позивача та
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до ст.37 Закону України
"Про державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату
праці" встановлено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст.33 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входять до
системи оплати праці державного
службовця, оскільки із них сплачено
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена ВС
України у постанові від 20.02.12 р. (справа
№ 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244
- 2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно - правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином доводи відповідача, про те,
що суми матеріальної допомога та
допомога на вирішення
соціально-побутових питань не
включаються до складу заробітної плати
державного службовця і не враховуються
при обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставними.

Неврахування позивачці 30% винагороди
за вислугу років при призначенні
пенсії з підстав, що така надбавка
державним службовцям виплачується в
розмірі 25%, не ґрунтується на вимогах
закону, оскільки винагорода за вислугу
років саме в розмірі 30% виплачувалась
відповідно до постанови КМУ «Про
порядок виплати винагороди за вислугу
років службовим особам державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання» №1013 від 12.09.1997 р.,
яка в силу ст.117 Конституції України є
обов'язковою до виконання.

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2
ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 цього
Кодексу. В адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на обґрунтування
правомірності своїх дій щодо
невключення спірних виплат при
обчисленні пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено судом, відповідач,
здійснюючи розрахунок розміру пенсії,
не діяв на підставі та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тобто діяв неправомірно, чим
порушив право позивача на отримання
пенсії у належному розмірі, в зв'язку з
чим таке право потребує судового
захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, вважає, що
виходячи з меж заявлених вимог, для
відновлення останнього необхідно і
достатньо взнати дії відповідача
протипранвими та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачці та виплатити цю
пенсію позивачці як державному
службовцю, з урахуванням інших видів
виплат (в тому числі матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань), а також
фактично виплачуваної винагороди за
вислугу років в розмірі 30%, на які
нараховано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р.
- страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, починаючи з 08.11.2013 р.

Щодо строку звернення до суду, то суд
враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
КАС України або іншими законами.

У ч.2 ст. 99 КАС України передбачено
шестимісячний строк для звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
коли особа повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Разом з тим, місячний строк
для звернення до суду, передбачений ч.4
ст.99 КАС України, застосовується, якщо
законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем відповідно до листа від
12.02.2014 р. відмовлено в перерахунку
пенсії. Після чого позивач зверталась
вищестоящих органів - головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області та Пенсійного фонду
України (Департамент пенсійного
забезпечення), про що отримала листи
від 12.03.2014 р. та 24.10.2014 р. відповідно.

В силу ст.105 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», застраховані особи мають
право на оскарження дій (бездіяльності)
виконавчих органів пенсійного фонду та
їх посадових осіб у порядку
підлеглості до вищого органу або
посадової особи, а також в судовому
порядку.

Таким чином згадані звернення позивача
може вважатися досудовим порядком
врегулюванням спору та можливості
застосування ч.4 ст.99 КАС України.

Враховуючи наведені вище
обставини та враховуючи вимоги ч.4 ст.99
КАС України, суд вважає, що позивачем не
пропущений строк звернення до суду з
даним позовом (лист ПФУ від 24.10.2014 р. та
позивач звернувся до суду 10.11.2014 р.)

На підставі ст.ст.33, 37 Закону України
«Про державну службу», ст.41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст.66
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", та керуючись ст.ст.2, 6, 11,
17, 18, 70, 71, 158-163 КАС України, с у д , -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова щодо невключення
ОСОБА_1 до середньомісячного заробітку
державного службовця сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, винагороди
за вислугу років (30%), на які нараховано
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 р. - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, під час обчислення пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова здійснити перерахунок
призначеної ОСОБА_1 пенсії, починаючи з
08.11.2013 р., з урахуванням отриманих нею
інших виплат (матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань),
а також з урахуванням фактично
виплачуваного їй розміру винагороди за
вислугу років (30%), на які нараховано та
утримано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно з
поданими довідками про заробітну
плату, якими передбачені складові
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (зі змінами і
доповненнями станом на 08.11.2013 р.).

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова виплачувати ОСОБА_1 пенсію,
починаючи з 08.11.2013 р., з урахуванням
отриманих нею інших виплат
(матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань),
а також з урахуванням фактично
виплачуваного їй розміру винагороди за
вислугу років (30%), на які нараховано та
утримано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно з
поданими довідками про заробітну
плату, якими передбачені складові
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (зі змінами і
доповненнями станом на 08.11.2013 р.).

Постанову може бути оскаржено згідно
зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з
дня її проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Сихівський районний суд м.Львова.
У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст.254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Головуючий