Справа № 2а-7214/10/1870
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.Справа № 2а-7214/10/1870Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Територіального управління
Державна судова адміністрації України
в Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.09.2014р. по справі № 2а-7214/10/1870

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління
Державна судова адміністрації України
в Сумській області , Державної
судової адміністрації України

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

07.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом, у якому, з урахуванням
уточнень позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність
Державної судової адміністрації
України та територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Сумській області щодо не
проведення нарахування та виплати
ОСОБА_1 заробітної плати, надбавки за
вислугу років та інших виплат, що
підлягають виплаті їй як судді, у
відповідності з нормативно-правовими
актами, якими встановлена заробітна
плата судді, за період з 1 червня 2005 року
по 31 грудня 2011 року;

- зобов'язати Державну судову
адміністрацію України та
територіальне управління Державної
судової адміністрації України у
Сумській області здійснити
перерахунок заробітної плати, надбавки
за вислугу років, інших виплат, що
підлягають виплаті ОСОБА_1 як судді,
відповідно до нормативно - правових
актів, якими встановлена заробітна
плата судді, вимог Закону України «Про
статус суддів» та законів України про
Державний бюджет України на 2005 - 2011 роки
за період з 1 червня 2005 року по 31 грудня
2011 року та провести виплату
недоплаченої суми заробітної плати за
вказаний період, з урахуванням
здійснених виплат.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 18.09.2014 року позовні
вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність
Державної судової адміністрації
України, територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Сумській області, щодо не
проведення нарахування та виплати
надбавки за вислугу років у
відповідності з положеннями частини 4
статті 44 Закону України "Про статус
суддів" у редакції, чинній на час
існування спірних правовідносин, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, та
зобов'язав територіальне управління
Державної судової адміністрації у
Сумській області здійснити
перерахування ОСОБА_1 надбавки за
вислугу років у відповідності з
положеннями частини 4 статті 44 Закону
України "Про статус суддів" у редакції,
чинній на час існування спірних
правовідносин, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2011 року та провести виплату
недоплаченої суми надбавки за вказаний
період з урахуванням здійснених
виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовив.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Сумській області подало апеляційну
скаргу, в якій просило скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Так, на думку апелянта судом
першої інстанції неповністю з'ясовано
обставини справи.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
позивач - ОСОБА_1 - з 14 червня 2002 року
працює суддею Конотопського міського
суду, а з 29 березня 2004 року - суддею
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області (т.1 а.с. 28).

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
правомірність позовних вимог за період
з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року
доведена в ході судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України "Про оплату праці
суддів" від 3 вересня 2005 року №865 було
затверджено схеми посадових окладів
керівників та суддів Конституційного
Суду України, Верховного Суду України,
вищих спеціалізованих судів,
Апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів згідно з додатками 1-6,
які розраховано виходячи з кратності
до мінімальної заробітної плати, а
також розміри надбавок до посадових
окладів суддів за кваліфікаційні
класи.

При цьому, згідно з Постановою
Кабінету Міністрів України "Питання
оплати праці вищих посадових осіб
України, окремих керівних працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів"
від 21 грудня 2005 року № 1243 для вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 3 вересня 2005 року № 865 та
іншими нормативно-правовими актами,
розміри посадових окладів
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати
перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2005 року №1310 постанову
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року №865 доповнено пунктом
4-1, відповідно до положень якого
розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Однак, постановою Печерського
районного суду м. Києва від 19 березня 2007
року визнано протиправним та скасовано
пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України "Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів" від 3 вересня
2005 року № 865.

При цьому, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2007 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2009 року постанову Печерського
районного суду м. Києва від 19 березня 2007
року в частині визнання протиправним
та скасування пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів" від 3 вересня 2005 року № 865
залишено без змін.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2009
року, визнано незаконними постанови
Кабінету Міністрів України "Про
питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів" від 21 грудня 2005 року №1243 в
частині встановлення розміру
посадового окладу суддям; пункт 4
постанови Кабінету Міністрів України
"Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р.
№865" від 31 грудня 2005 року №1310 та пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
"Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів" від 3 вересня 2005 року
№ 865.

Разом з тим, постановою Вищого
адміністративного суду України від 13
квітня 2011 року постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 серпня 2009 року скасовано, у
задоволенні позову про визнання
незаконними та скасування зазначених
постанов Кабінету Міністрів України
відмовлено.

Постанова Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року була
обов'язковою з 3 грудня 2007 року (дати
набрання нею законної сили) до 1 січня
2012 року (дати втрати чинності
скасованої нею постанови Кабміну), а
постанова окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2008 року -
з 19 серпня 2009 року (дати набрання нею
законної сили) до 13 квітня 2011 року, дати
її скасування постановою Вищого
адміністративного суду України.

У справах щодо оскарження
нормативно-правових актів органів
виконавчої влади відповідно до
положень частини 11 статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд зобов'язаний у резолютивній
частині постанови вирішити питання не
тільки про визнання
нормативно-правового акта незаконним
або таким, що не відповідає правовому
акту вищої юридичної сили, але й
обов'язково зазначити у резолютивній
частині постанови про визнання
нормативно-правового акта нечинним.

Як встановлено судовим розглядом, у
резолютивній частині постанови
окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 травня 2008 року суд не
зазначив про визнання нечинними
постанови Кабінету Міністрів України
"Про питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів" від 21 грудня
2005 року № 1243 в частині встановлення
розміру посадового окладу суддям;
пункт 4 постанови Кабінету Міністрів
України "Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р.
№865" від 31 грудня 2005 року №1310 та пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
"Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів" від 3 вересня 2005 року
№ 865.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з твердженням суду першої
інстанції, що зазначені положення
постанов Кабінету Міністрів України,
будучи визнані судом незаконними,
нечинними не визнавались, а тому
підлягали виконанню.

Стосовно позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльність Державної
судової адміністрації України та
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Сумській області щодо не проведення
нарахування та виплати заробітної
плати, у відповідності з
нормативно-правовими актами, якими
встановлена заробітна плата судді, за
період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2011
року, та зобов'язання відповідачів
здійснити перерахунок заробітної
плати, відповідно до нормативно -
правових актів, якими встановлена
заробітна плата судді, вимог Закону
України «Про статус суддів» та законів
України про Державний бюджет України
на 2005 - 2011 роки, за період з 1 червня 2005
року по 31 грудня 2011 року та провести
виплату недоплаченої суми заробітної
плати за вказаний період, з урахуванням
здійснених виплат, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 44 Закону України
"Про статус суддів"( в редакції чинній
на час існування спірних
правовідносин) заробітна плата суддів
складається з посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок. Розміри посадових окладів
суддів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя. Частина 4 зазначеної правової
норми встановлювала розміри
щомісячної надбавки за вислугу років,
яка підлягала виплаті суддям.

Розміри посадових окладів, премій
встановлювались Кабінетом Міністрів
України, розміри надбавок за
кваліфікаційні класи суддів та інших
надбавок у різні періоди визначались
указами Президента України та (або)
постановами Кабінету Міністрів
України.

При цьому відповідно до положень
статті 13 Закону України "Про оплату
праці" оплата праці працівників
установ і організацій, що фінансуються
з бюджету, здійснюється на підставі
законодавчих та інших нормативних
актів України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів у межах бюджетних асигнувань
та інших позабюджетних доходів. Обсяги
витрат на оплату праці працівників
установ і організацій, що фінансуються
з бюджету, затверджуються одночасно з
бюджетом.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України
встановлено, що відповідно до
затвердженого бюджетного розпису
розпорядники коштів Державного
бюджету України одержують бюджетні
асигнування, що є підставою для
затвердження кошторисів. Затвердження,
а також коригування протягом
бюджетного року кошторисів бюджетних
установ здійснюється розпорядниками
коштів відповідно до затвердженого
бюджетного розпису Державного бюджету
України.

Отже, Кабінет Міністрів України при
визначенні розміру заробітної плати
працівників бюджетних установ, у тому
числі і суддів, повинен виходити з
обсягів витрат на оплату праці,
затверджених Державним бюджетом
України на відповідний рік.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідачів стосовно не проведення
нарахування та виплати надбавки за
вислугу років у відповідності з
положеннями ч. 4 ст. 44 Закону України
"Про статус суддів" у редакції, чинній
на час існування спірних
правовідносин, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2011 року, та зобов'язати
територіальне управління Державної
судової адміністрації у Сумській
області здійснити перерахування
ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у
відповідності з положеннями ч. 4 ст. 44
Закону України "Про статус суддів" у
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин, з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2011 року та провести
виплату недоплаченої суми надбавки за
вказаний період з урахуванням
здійснених виплат, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 44 Закону
України "Про статус суддів", чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років у розмірах:
при стажі роботи понад 3 роки - 10
відсотків, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту
61розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VІ змінено порядок
нарахування надбавки за вислугу років
та встановлено, що вказана надбавка
розраховується у тих же відсотках,
проте не від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи, а від
посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Однак, рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008положення підпункту "б"
підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

За таких обставин, на час виникнення
спірних правовідносин застосуванню
підлягають положення ч.4 ст.44 статті 44
Закону України "Про статус суддів", а
тому суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позовні вимоги в
зазначеній частині підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що доводи позивача
про визнання протиправною
бездіяльність Державної судової
адміністрації України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Сумській області щодо не проведення
нарахування та виплати надбавки за
вислугу років у відповідності з
положеннями частини 4 статті 44 Закону
України "Про статус суддів" з 22 травня
2008 року по 31 грудня 2011 року, та
зобов'язання територіального
управління Державної судової
адміністрації у Сумській області
здійснити перерахування ОСОБА_1
надбавки за вислугу років у
відповідності з положеннями частини 4
статті 44 Закону України "Про статус
суддів" у редакції, чинній на час
існування спірних правовідносин, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2011 року та
провести виплату недоплаченої суми
надбавки за вказаний період з
урахуванням здійснених виплат є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню. Решта позовних вимог не
знайшли підтвердження в ході судового
розгляду, оскільки відповідачі діяли в
межах та у спосіб, передбачений
положеннями чинного законодавства
України.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального
управління Державна судова
адміністрації України в Сумській
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2014р. по
справі № 2а-7214/10/1870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.