Справа № 2а-3071/11
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/67573/11

Києві колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
нарахувати та сплатити недоплачену
суму щорічної разової грошової
допомоги за касаційною скаргою
управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області на постанову
Перевальського районного суду
Луганської області від 21 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 вересня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що є учасником війни, тому відповідно
до положень частини п'ятої статті 14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» йому щорічно до 5 травня
повинна виплачуватися разова грошова
допомога в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком. Проте всупереч вимозі
зазначеного Закону щорічна разова
грошова допомога до 5 травня за 2011 рік
була виплачена позивачу не в повному
розмірі. Просив визнати протиправною
бездіяльність управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області щодо
здійснення перерахунку та виплати
позивачу щорічної разової грошової
допомоги; зобов'язати відповідача
перерахувати та сплатити позивачу
невиплачену щорічну разову грошову
допомогу за 2011 рік в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Постановою Перевальського районного
суду Луганської області від 21 червня
2011 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі,
визначеному Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області нарахувати і
виплатити позивачу недоотриману
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня за 2011 рік у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком на
підставі Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з вирахуванням
отриманої ним суми у розмірі 120 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 вересня 2011
року апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області
залишено без задоволення, постанову
Перевальського районного суду
Луганської області від 21 червня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області, судами порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати постановлені рішення судів
першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є учасника
війни.

Частиною п'ятою статті 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (у редакції, чинній з 9 липня
2007 року) встановлено, що щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 3 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину п'яту
статті 14 Закону № 3551-XII викладено в
новій редакції, відповідно до якої
щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 3 пункту 20
розділу ІІ Закону № 107-VI визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

У 2011 році позивачу до 5 травня виплачена
допомога у розмірі 120 грн відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 4
квітня 2011 року № 341.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23 грудня
2010 року № 2857-VI зміни до частини
п'ятої статті 14 Закону № 3551-XII не
вносились, дія зазначеної норми Закону
не зупинялась.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня є
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законом України про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Положення частини третьої статті 28
Закону № 1058-ІV щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, яка передбачена частиною п'ятою
статті 13 Закону № 3551-XII, застосуванню
підлягає мінімальний розмір пенсії за
віком, який вираховується виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не розмір, що
установлений постановою Кабінету
Міністрів України від 4 квітня 2011 року
№ 341.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку про
те, що грошова допомога до 5 травня
учасникам війни повинна виплачуватися
органом праці та соціального захисту
населення у розмірі, встановленому
частиною п'ятою статті 14 Закону № 3551-XII
у редакції станом на 22 травня 2008 року з
урахуванням положень частини третьої
статті 28 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області
залишити без задоволення, а постанову
Перевальського районного суду
Луганської області від 21 червня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 вересня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.