Справа № 9101/30050/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2012 рокусправа № 2а-12/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Хімушкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника
позивачів - ОСОБА_1, та позивачів ОСОБА_2
і ОСОБА_3 на постанову Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 23
грудня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-12/10 за
позовом мешканців будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_2
та мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 до
Кіровоградського міського голови та
Кіровоградської міської ради про
визнання протиправною бездіяльності в
оформленні прибудинкової території та
проведення благоустрою, -

в с т а н о в и л а:

З позовом у цій справі позивачі
звернулися до суду у липні 2008 року, з
урахуванням поданих 19.10.2010 року
уточнень, просили: зобов'язати міського
голову та Кіровоградську міську раду
здійснити заходи оформлення
прибудинкової території будинків
АДРЕСА_2/АДРЕСА_1, яка існує з 60-років, та
встановити прибудинкові території,
площу та її межі в натурі на місцевості
шляхом: розроблення проекту розподілу
територій АДРЕСА_2/АДРЕСА_1 для
задоволення соціальних потреб
(відповідно діючих правил ДНБ 360-92,
санітарних умов), з урахуванням
цільового призначення, збереження
існуючих зелених насаджень (дерев)
відповідно до закону «Про благоустрій
населених пунктів» № 2897-IV від 6 березня
2005 року; виготовлення і оформлення
відповідної документації (акту
постійного землекористування),
прибудинкових територій, з визначенням
балансоутримувачів відповідно до
вимог ст..42 ЗК, ст..24 ЖК). Другою вимогою
позивачів було зазначено про
проведення благоустрію прибудинкових
територій АДРЕСА_2/АДРЕСА_1, існуючого
дитячо-спортивного майданчика АДРЕСА_2
зі створенням відповідних умов для
відпочинку мешканців.

Постановою Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 23 грудня 2010 року у
задоволені зазначеного вище позову
було відмовлено з підстав відсутності
у міського голови та міської ради
компетенції на вчинення зазначених в
прохальній частині позовної заяви дій.
В іншій частині вимог позивачів, які
стосуються бездіяльності відповідачів
по розробленню та затвердженню
проектів розподілу спірних територій,
визначення меж зазначених земельних
ділянок, впорядкування і організації
благоустрою прибудинкових територій
по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, суд першої
інстанції відмовив посилаючись на
вимоги ст.42 Земельного кодексу та
відсутності доказів про створення
позивачами об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, що
знаходиться за вказаними адресами, що
за висновками суду свідчить про
відсутність у позивачів права
звертатися до суду з вищенаведеними
вимогами.

Не погоджуючись з зазначеним рішення
суду першої інстанції, позивачами,
діючими через свого представника,
подано апеляційну скаргу, в якій вони
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на не врахування обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору у цій справі по суті, у
зв'язку з чим просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
зобов'язати Кіровоградську міську
раду та міського голову, що очолює
представницькі органи територіальної
громади і представляє її інтереси,
здійснити заходи по: забезпеченню
оформлення прибудинкової території
будинків АДРЕСА_2 - АДРЕСА_1, яка існує з
60-х років, та встановити конфігурацію,
площу і межі в натурі на місцевості за
вимогами наведених норм
містобудівного і земельного
законодавства; розробленню проекту
розподілу територій АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2,
та визначення меж земельних ділянок на
території існуючої забудови;
впорядкування і організації
благоустрою прибудинкових території
АДРЕСА_2/АДРЕСА_1 для задоволення
соціальних потреб (відповідно до
діючих нормативів, правил ДБН 360-92,
санітарних вимог), з урахуванням
цільового призначення, збереження
існуючих зелених насаджень (дерев)
відповідно до закону „Про благоустрій
населених пунктів" № 2807-ІV від 06.09.2005
року; виготовленню і оформленню
відповідної документації (акту
постійного землекористування),
прибудинкових територій, з визначенням
балансоутримувачів відповідно до
вимог ст. 42 ЗК, ст. 24 ЖК; проведенню
благоустрію прибудинкових територій
АДРЕСА_1/АДРЕСА_2, існуючого дитячо
спортивного майданчика за буд. АДРЕСА_2
зі створенням відповідних умов для
відпочинку мешканців.

ОСОБА_14, що є мешканкою будинку АДРЕСА_1,
приєднавшись письмовою заявою до
апеляційної скарги позивачів (а.с.52 т.3)
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою зобов'язати голову
міськради та міську раду м.Кіровограда
здійснити заходи по забезпеченню
оформлення прибудинкової території
будинків АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2, та
виготовити і затвердити відповідну
документацію, встановити конфігурацію,
площу і межі в натурі на місцевості за
вимогами ст..ст.12, 42 ЗК, ст.ст.10-13, 16
Закону «Про планування і забудову
територій» (в редакції діючій на час
виникнення спірних правовідносин),
ст.ст.5, 12, 14, 17 закону «Про основи
містобудування», ст..ст.5, 10, 13, 14, 17, 20, 22, 35
Закону «Про благоустрій населених
пунктів», ст.ст.12, 30, 31, 33, 51 Закону «Про
місцеве самоврядування».

В судовому засіданні представник
позивачів та позивачі, які прибули в
судове засідання за викликом суду,
підтримали вимоги апеляційної скарги
та наполягали на її задоволенні.

Представник відповідачів по справі
заперечував проти задоволення вимог
апеляційної скарги позивачів та особи,
що приєдналася до їх апеляційної
скарги, просив залишити без змін
постанови суду першої інстанції
вказуючи на відсутність у відповідачів
компетенції на вирішення питань, що
наведені у вимогах позивачів, а також
на тому, що дії по встановленню меж в
натурі на місцевості, конфігурації і
площі прибудинкових територій по
АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2, виготовленню і
затвердженню проекту розподілу
територій та іншої відповідної
документації потребує фінансування з
бюджету міста, але це питання до
наступного часу не розглядалося у
визначеному законом порядку, що
відповідно унеможливлює виконання
вимог позивачів по цій справі.

Разом з тим, представником позивача під
час апеляційного перегляду даної
справи подавалося клопотання за
підписом міського голови про
затвердження умов примирення по цій
справі і винесення судом ухвали про
закриття провадження у зв'язку з
примиренням сторін (а.с.131 т.3). Одночасно
до суду було подано письмово викладені
Умови примирення по справі (а.с.132-134 т.3),
які були підписані 21.09.2011 року міським
головою та представником позивачів по
справі ОСОБА_1, термін повноважень
якого на час підписання цих умов вже
закінчився.

Відсутність у громадянина ОСОБА_1 на
час підписання вищезгаданих умов
примирення будь-яких повноважень від
позивачів, а також у зв'язку з
надходженням до суду по пошті 10.11.2011
року заяви позивача по цій справі
ОСОБА_4 (а.с.57 т.3) в якій заперечується
проти примирення з відповідачами по
справі з підстав неконкретності умов
вирішення виниклого конфлікту, і
підтверджуються вимоги апеляційної
скарги по цій справі щодо скасування
постанови суду першої інстанції і
зобов'язання відповідачів здійснити
покладені на них законом заходи
стосовно забезпечення оформлення
прибудинкових територій по АДРЕСА_1 -
АДРЕСА_2, виготовлення та затвердження
відповідної документації,
встановлення конфігурації, площі та
меж в натурі згідно вимог ст..ст.12, 34 ЗК,
ст.ст.10-13, 16 Закону «Про планування і
забудову територій» (в редакції діючій
на час виникнення спірних
правовідносин), ст.ст.5, 12, 14, 17 закону
«Про основи містобудування», ст.ст.5, 10,
13, 14, 17, 20, 22, 35 Закону «Про благоустрій
населених пунктів», ст.ст.12, 30, 31, 33, 51
Закону «Про місцеве самоврядування» -
судова колегія не знайшла правових
підстав для задоволення вищезгаданого
клопотання міського голови та для
затвердження Умов примирення, що були
підписані 21.09.2011 року неповноважною на
той час позивачами особою, у якої
закінчився термін дії виданої раніше
довіреності, а нова довіреність ще не
була видана.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга позивачів, з
урахуванням уточнень в судовому
засіданні, підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
у цій справі стосується бездіяльності
відповідачів у цій справі по виконанню
покладених на них законом повноважень
у сфері планування та регулювання
земельних відносин у місті, а також в
галузі житлово-комунального
господарства та управління
комунальною власністю.

Звертаючись до суду з позовом у цій
справі, мешканці будинка АДРЕСА_2 та
будинка АДРЕСА_1, що є позивачами по
справі, просять зобов'язати міського
голову та Кіровоградську міську раду
вчинити покладені на них законом дії
стосовно земельної ділянки, яка за умов
її місце розташування, природних і
планувальних особливостей, фізичних
параметрів має бути встановлена на
місцевості для розташованих на ній
двох вище зазначених житлових
будинків, шляхом: встановлення площі та
меж прибудинкової території в натурі
на місцевості; розроблення проекту
розподілу територій по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 з урахуванням існуючих
зазначених житлових будинків;
виготовлення відповідної документації
(акту постійного користування) на
спірні прибудинкові території з
визначенням балансоутримувачів; а
також проведення благоустрою на
зазначених прибудикових територіях
для задоволення соціальних потреб
мешканців будинків та з урахуванням
цільового призначення, із збереженням
існуючих зелених насаджень та дитячого
спортивного майданчика зі створенням
умов для відпочинку мешканців.

Відповідно до статті 140 Конституції
України, місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Згідно статті 143 Конституції України,
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачених Конституцією та законами
України.

Вказана норма Конституції України
кореспондує з частиною третьою статті
24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" № 280/97 від
21.05.1997 року (далі - закон № 280/97)

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Статтею 142 Конституції України
визначено, що до матеріальної бази
органів місцевого самоврядування
належить земля, управлінням якої
здійснюють органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
законом, шляхом ухвалення рішень.

Всі питання регулювання земельних
відносин за правилом пункту 34 частини
першої статті 26 Закону № 280/97
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської Ради, що також прописано у ст.12
Земельного кодексу України, за змістом
якої «розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і
юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.»

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи письмових доказів,
земельна ділянка з розташованими на
ній будинками, в яких проживають
позивачі - є власністю територіальної
громади міста Кіровограда, що є
беззаперечним з урахуванням змісту
прийнятої у листопаді 1991 року
Кабінетом Міністрів України Постанови
№ 311 «Про розмежування державного
майна України між загальнодержавною
(республіканською) власністю і
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною власністю)», якою
уряд визначив перелік державного
майна, яке відноситься до комунальної
власності, встановивши таким чином
порядок розподілу цього майна між
адміністративно-територіальними
одиницями.

Тобто, місцева рада міста Кіровограда,
ще починаючи з 1992 року зобов'язана була
прийняти рішення про формування
комунального майна міста та районів,
яким затвердити перелік такого майна, в
тому числі і земельних ділянок, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки та належні до них будівлі,
споруди і прибудинкові території.

Відповідно ст. 42 Земельного кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні житлові
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного житлового будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об`єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні
житлові будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території, визначається
співвласниками. Розміри та
конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні
житлові будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території, визначаються на підставі
проектів розподілу території кварталу,
мікрорайону та відповідної
землевпорядної документації.

Статтею 39 Земельного Кодексу України
передбачено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про планування і забудову територій",
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, планування територій на
місцевому рівні забезпечується
відповідними місцевими радами та їх
виконавчими органами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями відповідно до їх
повноважень, визначених законом, і
полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації.

Містобудівна документація
затверджується відповідною місцевою
радою з визначенням строку її дії та
переліку раніше прийнятих рішень, що
втрачають чинність, а також тих рішень,
до яких необхідно внести відповідні
зміни.

Статті 1, 11, 12, 13, 14, 15, 16 Закону України
"Про планування і забудову територій",
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, визначають наступні
види містобудівної документації: схеми
планування територій на місцевому
рівні, генеральний план населеного
пункту, детальний план території, план
червоних лінії, проект забудови
територій, проект розподілу території.
Зокрема, у статті 16 Закону України "Про
планування та забудову територій"
зазначено, що одним з призначень
проекту розподілу територій є
визначення площ та меж прибудинкових
територій існуючих і запроектованих
жилих будинків.

Проектом розподілу території
визначаються площі та межі:
прибудинкових територій існуючих і
запроектованих жилих будинків;
земельних ділянок, на яких розміщують
громадські споруди та інші об'єкти
містобудування; надлишків земельних
ділянок, призначених для подальшого
спорудження жилих і громадських
будинків і споруд та іншого
використання (при розподілі території
існуючої забудови); територій
загального користування; територій
обмеженого користування земельною
ділянкою, встановленого згідно з
договором, рішенням суду або в іншому
визначеному законом порядку.

Рішення про розроблення та
затвердження проектів розподілу
території приймаються відповідними
радами. Проект розподілу території є
основою для визначення меж земельних
ділянок на територіях існуючої
забудови для розташування будинків і
споруд, розроблення відповідної
землевпорядної документації та
оформлення в установленому
законодавством порядку
правовстановлюючих документів
власникам, співвласникам, орендарям, а
також встановлення меж земельної
ділянки в натурі.

Відповідно до визначення, наведеного у
п.1.3 "Правил та порядку розподілу
території житлового кварталу
(мікрорайону)", затверджених наказом
Держбуду України від 16 вересня 1999 р. N 228,
прибудинковою територією є
встановлена за проектом розподілу
території житлового кварталу
(мікрорайону) та проектом забудови
земельна ділянка багатоквартирної
несадибної забудови, яка необхідна для
розміщення та обслуговування
житлового будинку (будинків) і
пов'язаних з ним господарських та
технічних будівель і споруд.
прибудинкова територія встановлюється
для будинку (будинків) і не може
виділятися для частини будинку (блоку,
поверху, секцій квартир тощо). Проект
розподілу території кварталу
(мікрорайону) затверджується рішенням
виконкому міської (районної) ради та
передається після затвердження
органам земельного устрою для
організації розроблення проекту
відведення земельних ділянок
прибудинкових територій.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
землеустрій" та "Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 2004 року №677 (який був
чинним на момент виникнення спірних
правовідносин), землеустрій
проводиться в обов'язковому порядку на
землях усіх категорій незалежно від
форми власності, зокрема, в разі
надання, вилучення (викупу), відчуження
земельних ділянок, встановлення та
зміни меж об'єктів землеустрою.

Таким чином, розроблення та
затвердження генерального плану міста,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулювання
використання територій, ухвалення та
реалізація відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації, також як і розроблення та
затвердження проектів розподілу
території міста, та встановлення меж
спірної земельної ділянки в натурі -
віднесено законом до повноважень
відповідачів по справі, та є їх
обов'язками при виконанні владних
повноважень у сфері земельних
відносин.

Разом з тим, встановленим у цій справі є
той факт, що в місті Кіровограді до часу
судового розгляду спору по цій справі -
не визначенні межі на місцевості та
розміри земельної ділянки, на якій
розташовані будинки АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1,
і відповідно відсутня технічна
документація встановлення меж
території та відповідна землевпорядна
документація, що за твердженням
відповідачів по справі згідно ст.42
Земельного кодексу України, є головною
перешкодою виконання вимог позивачів
по цій справі.

При цьому, відповідачі вважають, що
відповідно до приписів ст.42 ЗК України,
позивачі створивши об'єднання
власників багатоквартирних будинків
мають право та можливість замовити
виготовлення проекту та іншої
технічної документації земельних
ділянок на яких розташовані їх будинки
та належні до них прибудинкові
території.

Проте, судова колегія звертає увагу на
те, що ст.42 Земельного кодексу не
передбачає процедури оформлення
«технічної документації встановлення
меж території», а вказує на «проект
відведення території», що є великою
різницею, як по порядку їх оформлення
та погодження, так і в ініціаторах із
замовлення та джерелах їх
фінансування.

Більш того, навіть при виконанні
мешканцями будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1
вимог п.4 ст.42 Земельного кодексу, та
замовленні ними і оплаті проекту
відведення прибудинкової території,
він не буде затверджений відповідними
органами місцевого самоврядування
саме через відсутність проекту розділу
кварталу мікрорайону міста, замовником
якого може бути лише місцева влада, а
його фінансування повинно бути
передбачено лише місцевим бюджетом,
питання формування якого відноситься
саме до компетенції міської ради.

Підсумовуючи вищенаведене, судова
колегія вважає, що вимоги позивачів у
цій справі направлені саме на
зобов'язання відповідачів по цій
справі виконати покладені на них
законом обов'язки по розробленню та
затвердженню проекту розподілу
території міста, детального плану
території і іншої містобудівної
документації відносно земельних
ділянок, на яких розташовані два
окремих багатоповерхових будинка по
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, з визначенням площі
та меж прибудинкових територій до
вказаних існуючих будинків, а також
балансоутримувача вказаних будинків.

Зазначені питання, на переконання
апеляційного суду, ініційовані
позивачами: задля забезпечення себе
можливістю отримувати послуги по
обслуговуванню їх будинків та
прибудинкових територій від
повноважного балансоутримувача, який
би не ухилявся від виконання своїх
обов'язків з тих підстав, що
прибудинкова територія будинків по
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 органами місцевого
самоврядування йому не передавалася; а
також для унеможливлення спроб
забудови третіми особами земельної
ділянки, яка за своїм призначенням
фактично є прибудинковою територією
двох будинків по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1.

Згідно статті 1 Закону України "Про
місцеве самоврядування", територіальна
громада - жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр.

Стаття 3 Закону України "Про місцеве
самоврядування" визначає, що громадяни
України реалізують своє право на
участь у місцевому самоврядуванні за
належністю до відповідних
територіальних громад. Будь-які
обмеження права громадян України на
участь у місцевому самоврядуванні
залежно від їх раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, терміну проживання на
відповідній території, за мовними чи
іншими ознаками забороняються.

Згідно ч.2 ст.77 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Згідно положень ст. 6 КАС України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до ст.14 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
користування правами та свободами,
визнаними в цій Конвенції, має бути
забезпечене без дискримінації за
будь-якою ознакою - статі, раси, кольору
шкіри, мови, релігії, політичних чи
інших переконань, національного чи
соціального походження, належності до
національних меншин, майнового стану,
народження, або за іншою ознакою.

Статтею 13 Конвенції визначено, що
кожен, чиї права та свободи, визнані в
цій Конвенції, було порушено, має право
на ефективний засіб юридичного захисту
в національному органі, навіть якщо
таке порушення було вчинене особами,
які здійснювали свої офіційні
повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
рішенням Конституційного Суду України
від 1 квітня 2010 № 10-рп/2010 надане
офіційне тлумачення положень частини
першої статті 143 Конституції України,
пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу та пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу. Згідно
вказаного рішення Конституційний суд
визначив, що положення частини
першої статті 143 Конституції України,
згідно з якими територіальні громади
села, селища, міста безпосередньо або
через утворені ними органи місцевого
самоврядування "вирішують інші питання
місцевого значення, віднесені законом
до їхньої компетенції", слід розуміти
так, що при вирішенні цих питань органи
місцевого самоврядування діють як
суб'єкти владних повноважень;
положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень; положення пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно поширення компетенції
адміністративних судів на "спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності" слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.83 Земельного кодексу
України землі в межах населених
пунктів, в тому числі землі житлової
забудови, є комунальною власністю
територіальних громад, і саме згідно
ст.12 ЗК України до повноважень
сільських, селищних, міських рад
відносяться повноваження по
розпорядженню та використанню землями
територіальних громад.

Враховуючи наведене, спір у цій справі
з суб'єктами владних повноважень, який
пов'язаний з оскарженням їх
бездіяльності по розробленню та
затвердженню проектів розподілу
спірних територій, визначення меж
земельної ділянки, та впорядкування і
організації благоустрою прибудинкових
територій по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 - є
публічно-правовим спором, що має
вирішуватися по суті адміністративним
судом, і відповідно, рішення суду
першої інстанції у цій справі є
безпідставним в частині відмови у
задоволені вимог позивачів у зв'язку з
відсутністю у них права звернення до
суду з такими вимогами.

Помилковим судова колегія також
вважає рішення суду першої інстанції в
частині відмови позивачам у задоволені
їх вимог до міського голови та міської
ради з підстав відсутності у останніх
компетенції на вчинення зазначених в
прохальній частині позовної заяви дій.

Так, міський голова є головною
посадовою територіальної громади,
який очолює виконавчий комітет
відповідної місцевої ради, має
безпосередній доступ, здійснює
організаційно-розпорядчі функції та
несе відповідальність за забезпечення
правильного ведення обліку, зберігання
та використання землевпорядної
документації.

Технічну роботу з організації
розроблення, внесення змін та подання
генерального плану населеного пункту
на розгляд місцевої ради здійснюють
виконавчі органи місцевих рад, які саме
і очолюються міським головою.

Міський голова відповідно до ч.4 ст.41
закону № 280/97 забезпечує здійснення у
межах наданих законом повноважень
органів виконавчої влади на
відповідній території, додержання
Конституції та законів України,
виконання актів Президента України та
відповідних органів виконавчої влади
(п.1). Крім того, виконкоми рад (під
керівництвом міського голови)
подаються пропозиції до проектів
місцевих бюджетів щодо потреб у
розробленні містобудівної
документації, визначають розробників
генеральних планів, встановлюють
строки розроблення та джерела їх
фінансування; звертаються до обласних
державних адміністрацій, Ради
міністрів АРК (для міст обласного та
республіканського АРК значення), КМУ
(для міст Києва та Севастополя) щодо
визначення державних інтересів для їх
урахування під час розроблення
генерального плану; повідомляють через
місцеві ЗМІ про початок розроблення
генплану та визначають порядок і строк
внесення відповідних змін, чи про
розробку містобудівних обґрунтувань у
разі відсутності місцевих правил
забудови, детального плану території,
проекту забудови або проекту
реконструкції кварталу (мікрорайону),
закінчення терміну їх реалізації, а
також у разі необхідності внесення
змін до цих проектів при розміщенні
окремого об'єкта містобудування у
кварталах існуючої забудови (пункт 3.2
Типових регіональних правил забудови,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 10 грудня
2001 року № 219).

Тобто, саме виконавчі органи місцевих
рад, які очолює міський голова, є
ініціаторами вирішення по суті
виниклих у цій справі спірних питань,
що в свою чергу свідчить про проявлення
Кіровоградським міським головою
протиправної бездіяльності під час
розгляду неодноразових звернень до
нього мешканців багатоквартирних
жилих будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з
питань вжиття заходів по організації
визначення меж земельних ділянок на
території існуючих будинків по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, та організації
проведення благоустрою прибудинкових
територій вказаних будинків, з
встановленням схем благоустрою,
визначенням балансоутримувачів та
забезпечення їх відповідної
документацією, та вжиття заходів
збереження на цих територіях існуючих
зелених насаджень і спортивного
дитячого майданчика.

Крім того, здійснення контролю за
станом благоустрою та утриманням
територій - також віднесено до
повноважень сільських, селищних і
міських рад у сфері благоустрою
населених пунктів (п.9 ч.1 ст.10 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів"), що зазначається і у ст.40 цього
закону.

Статтею 38 Земельного кодексу України
встановлено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 Земельного кодексу України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Правила з питань благоустрою території
населеного пункту, які відповідно до
ст.34 Закону України "Про благоустрій
населених пунктів" є
нормативно-правовим актом, що
установлює порядок благоустрою та
утримання територій об'єктів
благоустрою, згідно п.44 ч.1 ст.26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" також встановлюються виключно
на пленарних засіданнях міської ради.
Оскільки благоустрій здійснюється в
обов'язковому порядку на всій
території населеного пункту (села,
селища, міста), і рішення місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
благоустрою території певного
населеного пункту є обов'язковим для
виконання розміщеними на цій території
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, які на
ній проживають, статтею 20 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" саме на місцеві органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування покладено обов'язок по
організації благоустрою населених
пунктів.

Крім того, про обов'язок відповідачів
по справі за законом вчинити дії, які б
забезпечили виконання вимог мешканців
будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, що заявлені
у цій справі і які є предметом судового
розгляду у цій справі, свідчить також
зміст ст.23 Закону України "Про основи
містобудування" від 16.11.1992 р. (в редакції
чинній на час виникнення та вирішення
спору у цій справі), в яком визначено, що
«…містобудівний кадастр населених
пунктів призначений для забезпечення
здійснення моніторингу забудови та
іншого використання територій і
надання суб'єктам містобудування
необхідної інформації у порядку,
встановленому законодавством.
Містобудівний кадастр населених
пунктів містить Дані плану зонування
або генерального плану чи детального
плану, належність територій до
відповідних зон, правовий статус,
допустимі види забудови та іншого
використання земельних ділянок,
відомості про функціональне
призначення, поверховість та матеріал
стін будівель, магістральні інженерні
мережі, інші відомості згідно з
державними будівельними нормами.
Відомості про землі в містобудівному
кадастрі будуються на діних державного
земельного кадастру. Відомості про
споруди в містобудівному кадастрі
базуються на матеріалах
топогеодезичної зйомки та технічної
інвентаризації. Порядок ведення
містобудівного кадастру населених
пунктів встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Містобудівний
кадастр призначений для: -
інформаційного забезпечення розробки
Генерального плану міста, детального
планування його окремих районів; -
проектування об'єктів промисловості та
громадського призначення на території
міста; - експлуатації об'єктів міського
господарства (включаючи інженерні
мережі) та визначення обсягів і
термінів їх реконструкції; -
удосконалення обліку й раціонального
використання об'єктів нерухомості й
природних ресурсів; - використання
виробничих будівель і споруд різними
організаціями, службами і установами
міст; - проведення природоохоронних
заходів.

Наведених положень закону суд першої
інстанції не взяв до уваги, і
відмовляючи у задоволені позову по цій
справі лише погодився з позицією
відповідачів щодо відсутності у них
компетенції на вчинення зазначених в
прохальній частині позовної заяви дій,
оскільки за змістом ст.ст. 181-184 ЗК
України та Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року
№ 677 «Про затвердження порядку
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
встановлення меж
адміністративно-територіальних
утворень, землеволодінь і
землекористувань здійснюється на
підставі (основі) технічної
документації із землеустрою, яка
розробляється фізичною або юридичною
особою, яка має ліцензію на проведення
робіт із землеустрою відповідно до
закону, а міські ради та міський голова
не відносяться до зазначених
організацій та не мають відповідних
ліцензій.

Проте, звернення до змісту
вищенаведених норм матеріального
права, за яким законодавець лише
визначає поняття «землеустрою», його
мету, завдання, зміст, організацію і
порядок здійснення, а також встановлює
порядок затвердження землевпорядної
документації, свідчить про те, що
відповідач трактує норми
матеріального права на свою користь
лише на фразі, вирваній із контексту ч.1
ст.185 Земельного кодексу, без
урахування змісту повної норми та
інших положень закону, якими
встановлено здійснення землеустрою
державними та іншими землевпорядними
організаціями за рахунок коштів
Державного бюджету України, бюджету
Автономної Республіки Крим і місцевих
бюджетів, а також коштів громадян та
юридичних осіб, з метою: забезпечення
раціонального використання та охорони
земель, створення сприятливого
екологічного середовища та поліпшенні
природних ландшафтів; шляхом: а)
встановлення (відновлення) на
місцевості меж
адміністративно-територіальних
одиниць, землеволодінь і
землекористувань, б) розробки
загальнодержавної і регіональних
програм використання та охорони
земель, в) складання схем землеустрою,
розроблення техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць, г) обґрунтування встановлення
меж територій з особливими
природоохоронними, рекреаційними і
заповідними режимами, ґ) складання
проектів впорядкування існуючих
землеволодінь і землекористувань та
створення нових, д) складання проектів
відведення земельних ділянок, е)
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок, ж) складання
проектів землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозмін, упорядкування угідь, а також
розроблення заходів щодо охорони
земель, з) розроблення іншої
землевпорядної документації,
пов'язаної з використанням та охороною
земель, и) здійснення авторського
нагляду за виконанням проектів з
використання та охорони земель, і)
проведення топографо-геодезичних,
картографічних, ґрунтових,
геоботанічних та інших обстежень і
розвідувань земель. А також задля: а)

реалізація політики держави щодо
науково обґрунтованого перерозподілу
земель, формування раціональної
системи землеволодінь і
землекористувань з усуненням
недоліків у розташуванні земель,
створення екологічно сталих
ландшафтів і агросистем, б)
інформаційного забезпечення
правового, економічного, екологічного
і містобудівного механізму
регулювання земельних відносин на
національному, регіональному,
локальному, господарському рівнях
шляхом розробки пропозицій по
встановленню особливого режиму і умов
використання земель, в) встановлення на
місцевості меж
адміністративно-територіальних
одиниць, територій з особливим
природоохоронним, рекреаційним і
заповідним режимами, меж земельних
ділянок власників і землекористувачів,
г) здійснення заходів щодо
прогнозування, планування, організації
раціонального використання та охорони
земель на національному,
регіональному, локальному і
господарському рівнях, ґ) організації
територій сільськогосподарських
підприємств із створенням просторових
умов, що забезпечують
еколого-економічну оптимізацію
використання та охорони земель
сільськогосподарського призначення,
впровадження прогресивних форм
організації управління
землекористуванням, удосконалення
співвідношення і розміщення земельних
угідь, системи сівозмін, сінокосо- і
пасовищезмін, д) розробки системи
заходів по збереженню і поліпшенню
природних ландшафтів, відновленню і
підвищенню родючості ґрунтів,
рекультивації порушених земель і
землюванню малопродуктивних угідь,
захисту земель від ерозії, підтоплення,
висушення, зсувів, вторинного
засолення і заболочення, ущільнення,
забруднення промисловими відходами і
хімічними речовинами та інших видів
деградації, по консервації
деградованих і малопродуктивних
земель, попередженню інших негативних
явищ, е) організації територій
несільськогосподарських підприємств,
організацій і установ з метою
створення умов ефективного
землекористування та обмежень і
обтяжень у використанні земель.

Отже, наведені в судовому рішенні норми
закону ніяким чином не підтверджують
твердження відповідачів про
відсутність у них компетенції на
вирішення по суті заявлених у цій
справі вимог позивачів. Більш того, у
ст.184 Земельного кодексу наголошується
на обов'язковості встановлення
(відновлення) на місцевості меж
адміністративно-територіальних
утворень, землеволодінь і
землекористувань, а у ч.2 ст.186 цього
кодексу - на тому, що всі питання по
землеустрою вирішуються лише за
рішенням органів місцевого
самоврядування або власників землі та
землекористувачів, які затвердили ці
проекти.

Тобто, суд першої інстанції під час
перевірки вимог позивачів щодо
протиправності бездіяльності міського
голови та міськради по спірним у цій
справі питанням, проігнорував
нормативно врегульовані питання
розробки і затвердження органами
місцевого самоврядування проектів
розподілу території кварталу
(мікрорайону), які є основою для
визначення меж земельних ділянок на
території існуючих забудов, внаслідок
чого відповідно було неправильно
вирішено заявлені позивачами у цій
справі вимоги, які стосуються
зобов'язання органів місцевого
самоврядування вчинити певні дії щодо
земельної ділянки, на якій розташовані
багатоквартирні жилі будинки по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та їх прибудинкові
території, що безпосередньо чинним
законодавством віднесено до
повноважень відповідачів по цій
справі.

Не урегульованість місцевою владою м.
Кіровограда питання землекористування
прибудинковими територіями, фактично
існуючими для обслуговування будинку
АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2, лише
додатково підкреслює протиправність
бездіяльності Кіровоградського
міського голови та Кіровоградської
міськради при виконанні покладених на
них законом владних повноважень, а
відсутність остаточно опрацьованого
Генерального плану міста Кіровограда,
та не розробка міськрадою
містобудівної документації і плану
земельного устрою на спірну по цій
справі територію - не спростовують
необхідності дотримання відповідачами
норм Конституції та законів України, а
отже, не можуть бути підставою для
відмови у задоволенні позову.

Посилання суду першої інстанції на те,
що відповідачами не порушуються права
та законні інтереси мешканців будинку
по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 - не
приймається судом апеляційної
інстанції, оскільки відповідачі не
довели суду, що за відсутності
затвердженого проекту розподілу
прибудинкових територій існуючих
будинків по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, з
визначенням площі та межі вказаної
території, встановлення меж земельної
ділянки в натурі, та з оформленням в
установленому законодавством порядку
землевпорядної документації, не
порушує прав позивачів по справі, а
також не порушує будівельних,
архітектурних та санітарних норм,
стандартів та правил, які визначають
межі території житлових будинків по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, необхідної
мешканцям для їх нормальної та
безпечної експлуатації.

З урахуванням викладеного, та з огляду
на приписи ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ч. 2 ст. 19 Конституції України,
позов у цій справі підлягає частковому
задоволенню, а прийняте судом першої
інстанції рішення без застосування
належних норм матеріального права та
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими -
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення..

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, ст.207
КАС України, колегія суддів -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, як
представника позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 та позивачів ОСОБА_2 і
ОСОБА_3- задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 23 грудня 2010 року -
скасувати, та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та
позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
Кіровоградського міського голови та
Кіровоградської міської ради

Визнати протиправною бездіяльність
Кіровоградського міського голови та
Кіровоградської міської ради щодо
замовлення та фінансування з місцевого
бюджету проекту розділу кварталів
(мікрорайонів) міста Кіровограда, та
щодо вжиття заходів і вчинення дій
направлених на: визначення розмірів та
конфігурації, встановлення меж в
натурі на місцевості земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та існуючі межі їх
прибудинкових територій; розроблення
та затвердження проектів розподілу
спірних територій, і відповідної
землевпорядної документації з
визначенням розміру та конфігурації
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, і належні до них
прибудинкові території,; та щодо
впорядкування і організації
благоустрою прибудинкових території
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1

Зобов'язати Кіровоградського міського
голову ініціювати подання пропозицій
до проектів місцевого бюджету щодо
потреб у розробленні містобудівної
документації на прибудинкові
території АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, та вжити
заходи направлені на визначення:
розробників проекту розділу кварталу
(мікрорайону), в якому розташовані
будинки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2;
встановлення в натурі (відновлення) на
місцевості меж земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і належні
до них прибудинкові території;
складання схем землеустрою та проектів
землеустрою, або проектів
впорядкування існуючого користування
прибудинковими територіями до
багатоквартирного жилого будинку
АДРЕСА_1 та багатоквартирного жилого
будинку АДРЕСА_2; а також встановлення
строків вчинення вказаних дій та
джерела їх фінансування.

Зобов'язати Кіровоградську міську раду
вжити заходи та вчинити дії, направлені
замовлення та фінансування з місцевого
бюджету проекту розділу кварталу
(мікрорайону), в якому розташовані
будинки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
направлені на встановлення в натурі
(відновлення) на місцевості меж
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і належні до них
прибудинкові території, зі складанням
схем землеустрою та проектів
землеустрою, або проектів
впорядкування існуючого користування
прибудинковими територіями до
багатоквартирного жилого будинку
АДРЕСА_1 та багатоквартирного жилого
будинку АДРЕСА_2, а також розроблення
іншої землевпорядної документації,
пов'язаної з використанням земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, і належні до них
прибудинкові територіях.

Зобов'язати Кіровоградського міського
голову та Кіровоградську міську раду
вжити заходи та вчинити дії,
направленні на впорядкування і
організацію благоустрою прибудинкових
території АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з
урахуванням цільового призначення
земельної ділянки та збереженням на
ній існуючих зелених насаджень (дерев)
і дитячо-спортивного майданчика за буд.
АДРЕСА_2.

В іншій частині вимог позивачів по
справі відмовити

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржені в
порядку та строки, передбачені ст.212 КАС
України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов