Справа № 2а/0270/4944/11
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2014 року м.
Київ К/800/23471/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства "Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації", Комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_2, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на стороні
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визнання недійсним реєстраційного
посвідчення та технічного паспорту,
зобов'язання вчинити дії, провадження
по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Комунального підприємства "Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації", Комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
недійсним реєстраційного посвідчення
та технічного паспорту, зобов'язання
вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08
червня 2012 року закрито провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання недійсним реєстраційного
посвідчення від 11 грудня 2000 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08
червня 2012 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду з апеляційними
скаргами на ухвалу та постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року за що сплатила 16,10 гривень та 53,65
гривень судового збору.

Ухвалами Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09
жовтня 2012 року залишено без змін ухвалу
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року.

04 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
Вищого адміністративного суду з
касаційними скаргами на ухвалу
Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року, а також на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08
червня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року за що сплатила 53,65
гривень та 24,10 гривень судового збору.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано ухвалу та постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року, а також ухвали Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року, а позов ОСОБА_1
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду на підставі
статей 99, 100 КАС України.

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про повернення судового
збору у зв'язку з залишенням заяви без
розгляду, а також в доповнення до
вказаної заяви просила повернути
судовий збір сплачений за отримання
копій носіїв технічного запису справи.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від
14 січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року заяву ОСОБА_1 про повернення
судового збору задоволено частково.

Повернуто ОСОБА_1 3,40 грн. судового збору
сплаченого за подання позову та
розгляд адміністративної справи
№2а/0270/4944/11. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим
рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
постановити нове, яким заяву про
повернення судового збору
задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 87 Кодексу адміністративного
судочинства України судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
При цьому, розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

За визначенням, яке дано у статті 1
Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VI «Про судовий збір» (надалі - Закон
№ 3674-VI), під судовим збором розуміється
збір, що справляється на всій території
України за подання заяв, скарг до суду,
за видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим Законом. Судовий збір
включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що судовий збір сплачується за місцем
розгляду справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Відповідно до положень частини 1 статті
7 Закону України «Про судовий збір»,
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у
справі;

4) залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
Вищим адміністративним судом України
залишено без розгляду первинний позов
ОСОБА_1, за подання якого позивачкою
було сплачено 3 гривні 40 копійок, а не
скарги.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи і дані обставини встановлені
судами попередніх інстанцій, позивачка
ставить питання про повернення
судового збору, який був сплачений за
подання апеляційних та касаційних
скарг не на рішення про залишення
позову без розгляду, а в апеляційних та
касаційних інстанціях оскаржувались
рішення щодо розгляду по суті
заявлених позовних вимог.

Судами апеляційної та касаційної
інстанції скарги ОСОБА_1 розглянуто та
прийнято рішення, жодна з них не
залишена без розгляду, тобто стадія
апеляційного та касаційного
провадження закінчена.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про часткове
задоволення заяви ОСОБА_1 про
повернення судового збору в сумі 3,40
гривень за подання первинного позову.

Що стосується сплаченого ОСОБА_1 13
червня 2012 року та 23 жовтня 2012
року 30 гривень судового збору за
отримання копій носія технічного
запису розгляду Вінницьким окружним
адміністративним судом та Вінницьким
апеляційним адміністративним судом
справи № 2а/0270/4944/11 колегія суддів також
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
відсутність підстав для задоволення
даного клопотання позивача, оскільки
Закон України "Про судовий збір"
взагалі не містить такої норми, яка б
передбачала повернення судового збору
за видачу та одержання копії носія
технічного запису.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано частково
задовольнив заяву позивача про
повернення сплаченого судового збору в
сумі 3,40 гривень.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
ухвалу суду першої інстанції, прийшов
до аналогічних висновків і
обґрунтовано залишив її без змін.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 223-224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко