Справа № 24347/10
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2013 року

справа № 2а-575/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергодарської міської ради Запорізької області

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2010р. у справі №2а-575/10

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-10"

до Енергодарської міської ради Запорізької області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз-10" (далі по тексту – позивач, ТОВ «Союз 10») звернулося до адміністративного суду з позовом про скасування рішення Енергодарської міської ради Запорізької області (далі по тексту – відповідач) від 21.05.2010 року № 10.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що рішення, прийняте відповідачем з перевищенням повноважень, перелік яких визначений у ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є незаконним, таким, що суперечить нормам ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст. 10,24,42,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.209, 215 ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Позивач стверджує, що оскаржуваним рішенням порушені права та інтереси ТОВ «Союз 10».

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд погодився з позицією позивача, що оскаржуване рішення Енергодарської міської ради від 21.05.2010 року № 10 «Про скасування рішення міської ради від 11.12.2009 №304» суперечить ст.19,124,144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік», ст.ст.10,24,26,42,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.7,9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Рішенням Конституційного Суду України 15-рп/2000, 1-28/2008, 1-9/2009.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку, вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд невірно застосував норми процесуального права. Відповідач вказує, що має право скасувати чи змінити прийнятий правовий акт на підставі ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням відповідача від 11.12.2009р. №304 позивачу передано в оренду майновий комплекс комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (далі КП «ПКВ») (а.с.5). 27.2.2010 року між Енергодарською міською радою та ТОВ «Союз 10» було укладено договір про оренду цілісного майнового комплексу КП «ПКВ» (а.с.7-14). Проте 21.05.2010 року відповідачем прийнято рішення Енергодарської міської ради Запорізької області № 10 «Про скасування рішення міської ради від 11.12.2009 №304» (а.с.6).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами ст.ст.19,144 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією України і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Приймаючи спірне рішення, відповідач посилався на норми ст..73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

У відповідності до Рішення Конституційного Суду №1-28/2008 зупинення Законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначає, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об’єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження передбачених законом прав і свобод. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

В Рішенні Конституційного суду від 14.12.2000 року №15-рп/2000 зазначено,що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтвердження з боку будь-яких органів державної влади. Обов’язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою конституції.

Згідно з п.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними тільки в судовому порядку.

За нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.06.1997р. № 2-зпу по справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу 4 Закону України «Про Конституційний суд України» стосовно правових актів органів Верховної ради України Конституційний Суд України зазначає, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

В оскаржуваному рішенні № 304 кожний пункт має конкретні приписи окремій особі або суб’єкту, тому це рішення є ненормативним актом, та відповідно після виконання даних приписів вичерпало свою дію.

В Рішенні № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Суд об’єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Енергодарської міської ради Запорізької області на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2010р. у справі № 2а-575/10 залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2010р. у справі № 2а-575/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.В. Шлай