Справа № 2а-209/10/1631
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/56871/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Шишацькому районі
Полтавської області про перерахунок
пенсії за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі Полтавської області
на постанову Шишацького районного суду
Полтавської області від 20 жовтня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

5 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та з 25 вересня 2006 року є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, до цього йому було
встановлено інвалідність ІІІ групи,
тому відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 1 січня 2004 року має право на
отримання: щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком, а з 25 вересня 2006 року у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком; державної пенсії для
інвалідів ІІІ групи в розмірі, не
нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, а
з 25 вересня 2006 року у розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком. В
зв'язку з тим, що зазначені виплати були
проведені у значно меншому розмірі,
позивач 13 вересня 2010 року
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Шишацькому районі
Полтавської області із заявою про
перерахунок призначеної пенсії, але
відповідач відмовив у цьому.
Відповідно до постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2009 року позивачу
проведено перерахунок пенсії за
статтями 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
10 жовтня 2008 року.

Просив: визнати протиправними дії та
відмову управління Пенсійного фонду
України в Шишацькому районі
Полтавської області у здійсненні
перерахунку та виплаті пенсії позивачу
з 1 січня 2004 року в розмірах
передбачених статтями 50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»;

визнати за позивачем право на
отримання пенсії в розмірах,
визначених статтями 50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та із застосуванням статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;

зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок державної пенсії позивача
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 1 січня 2004 року
до 25 вересня 2006 року по ІІІ групі
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, з 25 вересня 2006 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 10
жовтня 2008 року та з 1
листопада 2009 року по ІІ групі
інвалідності в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком з виконанням приписів
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та провести виплату
нарахованих сум;

зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок додаткової пенсії
позивача відповідно до статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з виконанням приписів
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 1 січня 2004 року до 25
вересня 2006 року по ІІІ групі
інвалідності в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, з 25
вересня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року та з 1
листопада 2009 року по ІІ групі
інвалідності в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком та
провести виплату нарахованих сум.

Постановою Шишацького районного суду
Полтавської області від 20 жовтня
2010 року позов ОСОБА_1 було задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі Полтавської
області щодо неперерахування позивачу
з 25 вересня 2006 року по 31 грудня 2007 року
та з 22 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року
державної пенсії та додаткової пенсії
відповідно до частини четвертої статті
54 та статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити за період з 25 вересня 2006 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
по 10 жовтня 2008 року позивачу пенсії з
інвалідності ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
робіт з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру, встановленого статтею 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року апеляційні скарги ОСОБА_1 та
управління Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі Полтавської області
задоволено частково. Постанову
Шишацького районного суду Полтавської
області від 20 жовтня 2010 року скасовано
в частині задоволених позовних вимог.
Прийнято в цій частині ухвалу, якою
позов ОСОБА_1 в зазначеній частині
залишено без розгляду. В решті рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі
Полтавської області, судами порушення
норм чинного процесуального і
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши у межах доводів
касаційної скарги за матеріалами
справи правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1, з 25
червня 2006 року є інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону (в редакції, що діяла
до 1 січня 2008 року), якою визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1, та у зв'язку з утратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частини третю та
четверту статті 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
в новій редакції, відповідно до змісту
яких у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, зокрема,
по II групі інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по II групі
інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону № 1058-ІV щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог, правильно
застосував річний строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), та обґрунтовано
залишив без розгляду позовні вимоги в
зазначеній частині, оскільки позивачем
було пропущено зазначений строк
звернення до суду без поважних причин.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі Полтавської області залишити
без задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2011 року та змінену
постанову Шишацького районного суду
Полтавської області від 20 жовтня 2010
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.