Справа № 808/6976/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року 12 год. 45 хв.
Справа № 808/6976/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представників позивача Берегової С.М.,
Мажара О.О.

представника відповідача Маріхіна К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Запоріжвогнетрив»

до: Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Запоріжвогнетрив» (далі - позивач або
ПАТ «Запоріжвогнетрив») звернулось з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.10.2014 № , яким визначені
податкові зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб за основним
платежем у сумі 55642,32 грн. та засновані
штрафні (фінансові) санкції у сумі 27821,16
грн., посилаючись на те, що у
перевіреному періоді позивачем
відповідно до укладеного договору
оренди правомірно сплачено оренду
плату у розмірі один відсоток від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, зміни до договору оренди
відносно зміни розміру орендної плати
не вносились, у зв'язку з чим позивачем
не допущено заниження орендної плати.
Також позивач вказує, що дитячий
оздоровчий комплекс «Веселка», що був
розташований на орендованій земельній
ділянці, був проданий позивачем 17.12.2008
відповідно до договору
купівлі-продажу.

У судовому засіданні представники
позивача позов підтримали, просили
його задовольнити та надали пояснення
в його обґрунтування, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав, просив у його задоволенні
відмовити, вважає, що оскаржуване
рішення прийнято правомірно, у зв'язку
із встановленими у ході проведеної
перевірки порушеннями вимог
податкового законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Запоріжвогнетрив» з
питання своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати суми
грошового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності за період
січень-липень 2014 року, за результатами
якої складено Акт перевірки від 26.09.2014
№ 311/28-08-47-20/00191885, у висновках якого
зазначено про встановлені перевіркою
порушення підпункту 288.5.1 пункту 288.5
статті 288 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено оренду
плату за земельні ділянки державної
або комунальної власності на суму 55642, 32
грн., у тому числі по періодам: січень 2014
року - 13910,58 грн.; лютий 2014 року - 13910,58
грн.; березень 2014 року - 13910,58 грн.;
квітень 2014 року -13910,58 грн. (а.с. 50).

Зазначені висновки обґрунтовані тим,
що ПАТ «Запоріжвогнетрив» у
перевіряємому періоді відповідно до
договору оренди від 18.05.2005 № 10 на
площу 4,5179 га за земельну ділянку у м.
Запоріжжі, вул. Ленська 34, сплачувало
оренду плату у розмірі один відсоток
від нормативної грошової оцінки землі.

На підставі Акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.10.2014 №
, яким ПАТ «Запоріжвогнетрив»
визначені податкові зобов'язання з
орендної плати з юридичних осіб за
основним платежем у сумі 55642,32 грн. та
засновані штрафні (фінансові) санкції у
сумі 27821,16 грн. (а.с. 70-71).

Суд приходить до висновку, що зазначене
рішення прийнято правомірно, у зв'язку
з чим позов про його скасування не
підлягає задоволенню.

На підставі рішення Запорізької
міської ради № 14 від 24.11.2004 між
Запорізькою міською радою
(орендодавець) та позивачем (орендар)
18.05.2005 укладено договір оренди землі, за
умовами якого позивачем прийнято в
строкове платне користування земельну
ділянку для розташування дитячого
оздоровчого комплексу «Веселка», яка
знаходиться в м. Запоріжжі, вул.
Ленська, 34. Загальна площа земельної
ділянки 4,5179 га. Строк дії договору -
десять років. (а.с. 84-85).

Державна реєстрація припинення права
оренди зазначеної земельної ділянки
відбулась 29.04.2014 на підставі договору
про розірвання договору оренди від
17.01.2014 (а.с. 92).

За умовами договору оренди, з
урахуванням змін, які були внесені
додатковою угодою від 29.12.2007, орендна
плата вноситься у грошовій формі та в
розмірі 28977,81 грн., що складає 1 % від
нормативної грошової оцінки за
календарний рік. Обчислення розміру
орендної плати за земельну ділянку
державної або комунальної власності
здійснюється з урахуванням їх
цільового призначення та коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством,
за затвердженими Кабінетом Міністрів
України формами, що заповнюються під
час укладання або зімни умов договору
чи продовженню його дії. Оренда плата
вноситься щомісячно рівними частинами
протягом 30 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця (пункти 9, 10, 11
договору) (а.с. 88).

Згідно з пунктом 12 договору, розмір
орендної плати переглядається один раз
на рік у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором оренди землі; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, зімни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством;
прийняття орендодавцем рішення про
збільшення або зменшення орендної
плати; в інших випадках, передбачених
законом (а.с. 81-зворот,88).

Пунктом 30 договору закріплено
обов'язок орендаря самостійно щорічно
індексувати розмір орендної плати
відповідно до індексації нормативної
грошової оцінки земель згідно з чинним
законодавством (а.с. 82-зворот).

Згідно з Витягом з технічної
документації щодо нормативної
грошової оцінки земель від 15.12.2008 №
П-297з, нормативна оцінка орендованої
позивачем земельної ділянки визначена
6841455, 97 грн. (а.с. 96-97).

Як вбачається з поданої ПАТ
«Запоріжвогнетрив» податкової
декларації з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2014 рік від
17.02.2014 № , та поданої після
реєстрації розірвання договору оренди
уточнюючої податкової декларації з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) за 2014 рік від 20.05.2014 № ,
позивачем нормативна грошова оцінка
орендованої земельної ділянки
визначена з урахуванням коефіцієнту її
індексації у розмірі 8346357,36 грн. (а.с. 76,
80).

В уточнюючій податковій декларації з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) за 2014 рік річна сума
орендної плати визначена у розмірі
83463,68 грн., щомісячні платежі протягом
січня-квітня включно визначені у
розмірі 6955,31 грн. - у розмірі один
відсоток від нормативної грошової
оцінки землі (а.с. 78-зворот).

Відповідно до статті 96 Земельного
кодексу України, землекористувачі
зобов'язані своєчасно сплачувати
земельний податок або орендну плату.

Починаючи з 01.01.2011, законодавець
систематизував правила
адміністрування земельного податку та
орендної плати за землю, як
обов'язкового? платежу, в розділі ХІІІ
Податкового кодексу України, який
регулює відно?сини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема визначають вичерпний перелік
податків та зборів, що сп?равляються в
Україні, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (підпункт 14.1.136
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України).

Відповідно до положень статті 288
Податкового кодексу України, підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки. Об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду.

Базою оподаткування плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого розділом ХІІІ
Податкового кодексу України, а у разі,
якщо нормативну грошову оцінку не
проведено - площа земельних ділянок
(стаття 271 Податкового кодексу України).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України визначено,
що розмір орендної плати
встановлюється в договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІІ Кодексу.

Оскільки плату за землю у формі
орендної плати за землі комунальної та
державної власності віднесено
Верховною Радою України до
загальнодержавних податків і зборів
згідно переліку статті 9 Податкового
кодексу України, розмір орендної плати
за вказані ділянки є
нормативно-регульованою ціною із
визначеними мінімальною та
максимальною межами. Тому, починаючи з
01.01.2011, на адміністрування орендної
плати та відносини, що виникають при
оренді земельної ділянки комунальної
та державної власності, поширюються
приписи Податкового кодексу України з
усіма правилами обрахування орендної
плати та наслідками недотримання
порядку нарахування та справляння
даного обов'язкового платежу.

Таким чином, з 01.01.2011 мінімальний розмір
річної орендної плати за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності та грошову
оцінку яких встановлено, становить 3 %
від їх грошової оцінки.

Зважаючи на законодавче закріплення
мінімального та максимального розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності,
після набрання чинності Податковим
кодексом України позивач мав
самостійно перерахувати розмір
орендної плати на поточний рік з
урахуванням обмежень, визначених
підпунктами 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5
статті 288 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що грошове
зобов'язання з орендної плати у розмірі
55642,32 грн. визначено відповідачем
правомірно.

Також суд приходить до висновку, що
правомірним є накладення штрафу у
розмірі 50 відсотків від суми
нарахованого податкового зобов'язання
відповідно до частини 2 пункту 123.1
статті 123 Податкового кодексу України,
оскільки як вбачається з Акту
проведеної перевірки та копії
податкового повідомлення-рішення від
16.05.2014 № , таке зобов'язання
визначено відповідачем повторно у
періоді 1095 днів (а.с. 40, 167).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи допущені позивачем
порушення підпункту 288.5.1 пункту 288.5
статті 288 Податкового кодексу України
суд приходить до висновку, що
оскаржуване податкове-повідомлення
рішення прийнято правомірно, у межах
наданих повноважень та у спосіб, що
визначений законом, у зв'язку з чим
позов про визнання його протиправним і
скасування не підлягає задоволенню.

Посилання позивача на висновки
Верховного суду України, що викладені в
постанові від 11.06.2013 суд вважає
некоректними, оскільки зазначені
висновки стосувались правовідносин,
які мали місце до набрання чинності
Податковим кодексом України.

Також суд вважає необґрунтованими
посилання позивача на ту обставину, що
відповідно до укладеного договору
купівлі-продажу від 17.12.2008 дитячий
оздоровчий комплекс «Веселка», що був
розташований на орендованій земельній
ділянці, був проданий позивачем,
оскільки державна реєстрація
припинення права оренди земельної
ділянки відбулась лише 29.04.2014 на
підставі договору про розірвання
договору оренди від 17.01.2014 (а.с. 92).

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Враховуючи, що при подачі
адміністративного позову позивачем
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, відповідно до частини 3
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» стягненню з позивача підлягає
сума судового збору у розмірі 1644 грн. 30
коп.(а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запоріжвогнетрив» () на користь Державної
казначейської служби України у
Ленінському районі м. Запоріжжя (р/р
4006, МФО 813015, , банк
отримувача Головне управління
Державної казначейської служби у
Запорізькій області, код бюджетної
класифікації 22030001, призначення
платежу: судовий збір, код 35450335) суму
судового збору у розмірі 1644 (одна
тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша