Справа № 804/15037/13-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 рокусправа № 804/15037/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року у справі №804/15037/13-а за
позовом Приватного підприємства «НВК
Укрметалпродукт» до про
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпровській області
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «НВК
Укрметалпродукт» (далі о тексту -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі по тексту - відповідач), в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 30.10.2013 року № . (т.1,
а.с.2-6)

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року відкрито провадження в
адміністративній справі № 804/15037/13-а (т.
1, а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що перевірка проводилась не на
підставі первинних та інших
документів, а з урахуванням висновків
акту ДПІ у м. Полтаві № 417/22.5/10/30285569 від
08.04.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року у справі №804/15037/13-а
адміністративний позов задоволено.
(суддя -Прудник С.В. ) (т. 2, а.с.210-214)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що відповідачем не
було доведено правомірність
прийнятого ним оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.

Відповідач - Лівобережна об'єднана
державна податкова інспекція м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року у справі №804/15037/13-а та відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що в
наданих до перевірки ПП «НВК
«УКРМЕТАЛПРОДУКТ» актах надання
послуг відсутнє місце складання, тобто
де саме відбулась передача техніки в
оренду. В даних актах не зазначено вид
робіт, для виконання яких ця техніка
призначена. Тобто неможливо встановити
для якого цільового використання вона
призначена.

Позивач та відповідач про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
посадовою особою Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області в період з 27
вересня 2013 року по 30 вересня 2013 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість ПП «НВК
Укрметалпродукт» по взаємовідносинам
з ПП «Валга» за період з 01 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року, результати якої
оформлено актом №765/2203/35446560 від 07
жовтня 2013 року.

Податковий орган в акті перевірки
вказує на те, що операції поставки по
ланцюгу ПП «Валга» - ПП «НВК
Укрметалпродукт» не містять у своїй
суті розумних економічних або інших
причин (ділової мети) систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів та не спричиняють реального
настання правових наслідків.

Висновками акту перевірки встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення ПП
«НВК Укрметалпродукт» операцій по
ланцюгу: ПП «Валга» - ПП «НВК
Укрметалпродукт», а також порушення
п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 1365596 грн.

30 жовтня 2013 року відповідачем на
підставі акту перевірки №765/2203/35446560 від
07 жовтня 2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 2480394,00 грн.

Судом встановлено, що 01 червня 2012 р. між
позивачем та ПП Валга було укладено
договір оренди технологічного
обладнання № 01/06.

На виконання вказаного договору у
відповідності до специфікації № 1
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
ряд транспортних засобів .

Відповідно до п.198.6. ст. 198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Згідно зі ст. 201 Податкового Кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, яка є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів ( послуг),
на вимогу покупця, та є підставою для
нарахування сум податку, що
відноситься до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та
бухгалтерську звітність в Україні"
первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було, то
відповідні документи не можуть
вважатися первинними для цілей
податкового обліку навіть за наявності
усіх формальних реквізитів, що
передбачені для певного виду документа
чинним законодавством.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Для контролю та впорядкування
оброблення даних на підставі первинних
документів можуть складатися зведені
облікові документи. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документу; дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складається документ;
зміст та обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем суду первинні
документи за змістом і формою є
первинними документами у розумінні
положень Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та містять
інформацію про здійснені
господарських операції, їх
невідповідність ст.ст. 3,9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» не
встановлено. Спірні господарські
відносини з контрагентом спричинили
зміну майнового стану позивача, тобто є
реальними, спірні суми податкового
кредиту сформовані на підставі
достовірних для позивача первинних
документів, які підтверджують рух
активів у процесі здійснення
господарських операцій позивача, у
договорі наявна господарська мета.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів бере
до уваги ту обставину, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення правочину між
позивачем та контрагентом з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, а саме, рішення суду у
цивільній чи господарській справі,
вироку суду у кримінальній справі або
іншого належного доказу на
підтвердження відсутності реального
характеру здійснених позивачем
господарських операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно протиправності
податкового повідомлення - рішення від
30.10.2013 року № .

За даних обставин суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 26 грудня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпровській області - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року у справі №804/15037/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 24 листопада
2014 року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна