Справа № 820/10495/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. Справа № 820/10495/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої
особи - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справи України в
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від
15.10.2014р. по справі № 820/10495/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, Харківського
районного відділу ( з обслуговування
Харківського району та міста Люботин)
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області , третя особа -
начальник Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області
-

про скасування наказів, поновлення на
службі та зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

30.05.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати наказ
начальника ГУМВС України в Харківській
області від 07.11.2007 року № 742 в частині
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності - звільнення з ОВС;
скасувати наказ начальника ГУМВС
України в Харківській області від
28.12.2007 року № 354 о/с в частині звільнення
його з ОВС в запас Збройних Сил України;
поновити його на службі в органах
внутрішніх справ України в Харківській
області; зарахувати час вимушеного
прогулу в стаж його роботи в органах
внутрішніх справ; зобов'язати Головне
управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Харківській області
нарахувати та виплатити йому грошове
забезпечення за період з 01.01.2014 р. по
день поновлення, але не більш як за один
рік.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
у задоволенні клопотання позивача про
визнання причин пропуску звернення до
суду поважними та поновлення строку на
звернення до суду - відмовлено.
Адміністративний позов ОСОБА_1
залишено без розгляду. (а.с. 52-56).

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду справи. (а.с.
80-82).

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.09.2014 року
задоволено клопотання ОСОБА_1 та
поновлено строк для звернення до
адміністративного суду.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014 року
позов задоволено частково.

Скасовано наказ ГУМВС України в
Харківській області від 07.11.2007 року № 742
в частині притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України.

Скасовано наказ ГУМВС України в
Харківській області від 28.12.2007 року № 354
о/с щодо звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ України.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в органах
внутрішніх справ України на посаді
дільничного інспектора Харківського
РВ (з обслуговування Харківського
району та міста Люботин) ГУМВС України
в Харківській області з 28.12.2007 року, що
підлягає до негайного виконання.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, представник
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області та начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову ухвалу, якою залишити
позов без розгляду.

Представник відповідача - Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області та
третьої особи - начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області - в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції вимоги апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі, просила
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову ухвалу, якою
залишити позов без розгляду.

Позивач в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції просив
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

Представник другого відповідача -
Харківського районного відділу ( з
обслуговування Харківського району та
міста Люботин) Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області - в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не прибув, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши позивача,
представника відповідача та третьої
особи, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1 -
проходив службу в органах внутрішніх
справ з 1994 року до 2007 року, а з 30.10.2000
року - на посаді дільничного
інспектора міліції Липецького відділу
міліції ГУМВС України в Харківській
області. (а.с. 24-25, 109-112).

Наказом ГУМВС України від 28.12.2007 року №
354 о/с капітана міліції ОСОБА_1
дільничного інспектора міліції
Липецького відділу міліції ГУМВС
України в Харківській області
звільнено з ОВС в запас Збройних сил
України за ст. 64 "Є" Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України - за порушення
дисципліни. (а.с. 23).

Підставою звільнення позивача
слугував наказ ГУМВС України в
Харківській області від 07.11.2007 р. № 742
"Про порушення вимог наказу МВС України
60дск-2005р. щодо організації охорони
слідчо-заарештованого та покарання
винних", яким притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ капітана міліції
ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції
Липецького відділу міліції ГУМВС
України в Харківській області за
порушення службової дисципліни, що
виразилось у грубому ігноруванні вимог
пп. 3.39, 3.47,1, 3.50.1 та 3.59 Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005 р. № 60
дск, та призвело до втечі
слідчо-заарештованого ОСОБА_3 (а.с. 17-22).

Виданню дисциплінарного наказу
передувало проведення службового
розслідування за фактом втечі зі
спеціальної палати центральної
районної лікарні Харківського району у
м. Мерефа слідчо-заарештованого ОСОБА_3,
обвинуваченого у скоєнні умисного
убивства з корисливих мотивів, яким
встановлено, що згідно з
розпорядженням ГУМВС від 24.10.2007р. № 46/4569
та відповідним графіком виділення
конвойних нарядів, затвердженим
заступником начальника ГУМВС 24.10.2007 р.,
о 20 год. 30 хв. 05.11.2007 р. для охорони
слідчо-заарештованого ОСОБА_3 заступив
наряд у складі трьох працівників
Липецького відділу: старшого
дільничного інспектора міліції ОСОБА_4
та дільничних інспекторів міліції
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, з яким був проведений
інструктаж щодо здійснення охорони
ОСОБА_3 06.11.2007 р. близько о 04 год. 15 хв.,
скориставшись тим, що працівники, які
повинні були здійснювати охорону, у
тому числі і ОСОБА_1, знаходились у холі
біля телевізора, ОСОБА_3 скоїв втечу.

Не погодившись з наказами від 28.12.2007
року № 354 о/с та №742 від 07.11.2007 року в
частині його звільнення зі служби,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не
дотримав вимоги закону про захист
охороняємих прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері публічно -
правових відносин, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. При
таких обставинах, оскаржувані рішення
відповідача не можуть вважатися
законними та обґрунтованими, оскільки
вони направлені на звуження змісту на
обсягу існуючих прав і свобод позивача,
що суперечить вимогам ст. 22 Конституції
України та є водночас правовою
підставою для задоволення
адміністративного позову в цій
частині.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
визначено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку; повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту; умілим
поєднанням і правильним застосуванням
заходів переконання, примусу,
дисциплінарного та громадського
впливу; належним виконанням умов
контракту про проходження служби.

Судовим розглядом встановлено, що
згідно з розпорядженням ГУМВСУ в
Харківській області від 24.10.2007р. № 46/4569
та відповідним графіком виділення
конвойних нарядів, затвердженим
заступником начальника ГУМВСУ в
Харківській області 24.10.2007р., 05.11.2007р. о 20
год. 30 хв. для охорони
слідчо-заарештованого ОСОБА_3 заступив
наряд у складі трьох працівників
Липецького відділу міліції, а саме:
старшого дільничного інспектора
міліції ОСОБА_4 та дільничних
інспекторів міліції - ОСОБА_1 і ОСОБА_5, з
якими був проведений інструктаж щодо
здійснення охорони ОСОБА_3 (а.с. 8-22).

Конвоювання та охорона затриманих і
взятих під варту осіб у лікувальних
закладах органів охорони здоров'я
регламентується нормами Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005 р. №60 дск.
(а.с. 134-136).

Згідно з п. 3.59 вищевказаної Інструкції
(щодо технічних вимог до спеціальної
палати) двері палати повинні бути
замкненими.

Однак, в порушення цієї вимоги
конвойним нарядом, до складу якого
входив ОСОБА_1, залишено двері палати
незачиненими, в результаті чого 06.11.2007
року, біля 04.год 15 хв., скориставшись
відволіканням вказаного наряду від
здійснення належної охорони, ОСОБА_3
скоїв втечу.

За фактом втечі слідчо - заарештованого
ОСОБА_3 із спеціальної палати
центральної районної лікарні
Харківського району була проведена
службова перевірка та за результатами
службової перевірки складений
висновок, який 07.11.2007 року
затверджений начальником УГБ ГУМВС
України в Харківській області
полковником міліції ОСОБА_6 та
заступником начальника
інспекторського відділу штабу ГУМВС
України в Харківській області
підполковником міліції ОСОБА_7 ( а.с.
8-22).

Під час службової перевірки позивач
надав пояснення по суті досліджуваних
обставин, своєї вини не визнав. (а.с.
105-112).

Щодо посилань позивача на заборону
використання дільничних інспекторів
міліції за межами закріплених за ними
адміністративних дільниць, колегія
суддів зазначає наступне.

Статтею 21 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України
передбачено, що особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників, а також
у необхідних випадках несення
служби здійснюється понад
установлену тривалість робочого часу.

Так, згідно п.1.3.3 Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005р. №60 дск,
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 25.02.2005р. за №269/10549, яким
передбачено, що в органах внутрішніх
справ, де конвойні підрозділи не
створені для виконання завдань з
конвоювання затриманих і взятих під
варту осіб, виділяються спеціально
скомплектовані наряди міліції. У таких
випадках виконання обов'язків з
організації служби покладаються на
начальників.

Як убачається із матеріалів справи,
наказом Липецького відділу ГУМВС
України в Харківській області від
12.09.2007 року №141 "Про призначення членів
групи конвоювання", обов'язки з
конвоювання затриманих і взятих під
варту осіб в Липецькому відділі були
покладені на певне коло працівників,
до переліку яких входив ОСОБА_1 ( а.с.
148). Вказаний наказ на момент
виникнення спірних правовідносин був
чинним та підлягав обов'язковому
виконанню позивачем.

Посилання позивача на постанову про
закриття кримінального провадження за
ч.1 ст. 367 КК України у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
злочину не виключає можливості
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
за порушення службової дисципліни, що в
силу п.п. "є" п. 64 Положення є самостійною
підставою для звільнення з органів
внутрішніх справ.

Колегія суддів також зазначає, що
вищевказаною постановою не
спростовується факт скоєння ОСОБА_1
порушення дисципліни.

Між тим, матеріалами службового
розслідування доведено факт вчинення
позивачем дисциплінарного проступку,
що є визначальною обставиною при
вирішенні питання про його звільнення
за порушення службової дисципліни.

Відповідно до п.8 ст. 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

За змістом ч.7 ст.13 Дисциплінарного
статуту такі дисциплінарні стягнення
як звільнення з органів внутрішніх
справ, звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення, не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення відповідачем було враховано
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та не визнання своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків.

Отже, заходи дисциплінарного впливу,
які були застосовані до ОСОБА_1, є
такими, що відповідають вимогам ст. ст.
12- 14 Дисциплінарного статуту ОВС
України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач під час
прийняття оскаржуваних наказів діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, а тому
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова судом першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст.
198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області,
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі №820/10495/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст постанови виготовлений 09.12.2014 р.