Справа № 2а-7520/12/1370
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Справа № 876/6773/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міндоходів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України, Львівської митниці
Міндоходів, Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправним і скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

встановив:

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідачів ДМС України,
Львівської митниці, в якому, з
урахуванням зміни позовних вимог,
просив : 1) визнати протиправним та
скасувати наказ ДМС України від 27.07.2012
р. № 1562-к «По особовому складу
Львівської митниці» в частині щодо
звільнення позивача, старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Краковець»
Львівської митниці; 2) поновити
позивача на посаді старшого державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Краковець»
Львівської митниці Міндоходів з 30.07.2012
р.; 3) стягнути з Львівської митниці
Міндоходів на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 31.07.2012 р. по день винесення
рішення по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
оскарженого наказу ДМС України від
27.07.2012 р. № 1562-к його перебування на
державній службі в митних органах
України було припинено на підставі п. 6
ст. 30 Закону України «Про державну
службу», тобто за порушення Присяги
державних службовців. Однак, зазначав
позивач, що такі висновки ДМС України є
необґрунтованими та суперечать нормам
чинного законодавства. Вказував
позивач, що звільнення його зі служби
проведено з порушенням порядку та
підстав звільнення, передбачених
Дисциплінарним статутом митної служби
України, який є спеціальним законом і
регулює правовідносини пов'язані із
проходженням служби посадовими
особами митної служби. Вважав позивач,
що невиконання чи неналежне виконання
посадовою особою митних органів
службових обов'язків потрібно
кваліфікувати як дисциплінарне
правопорушення, а не як порушення
Присяги державного службовця. Крім
цього, позивач зазначав, що
відповідачем при прийнятті
оскаржуваного наказу не було враховано
можливість застосування іншого
дисциплінарного стягнення.

Відповідачі Львівська митниця та ДМС
України у суді першої станції позову не
визнали, у поданих запереченнях
просили відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
замінено відповідача Львівську
митницю ДМС України процесуальним
правонаступником Львівську митницю
Міндоходів, а також залучено як другого
відповідача Міністерство доходів і
зборів України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано наказ ДМС України № 1562-к від
27.07.2012 р. «По особовому складу
Львівської митниці» в частині щодо
звільнення ОСОБА_2, старшого інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Краковець» Львівської митниці.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Краковець»
Львівської митниці Міндоходів з 30.07.2012
р.. Стягнено з Львівської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в сумі
72499,79 грн..

З цією постановою суду першої
інстанції від 17.06.2014 року не погодився
відповідач Львівська митниця
Міндоходів та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи, постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального права, без повного
з'ясування усіх обставин справи, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що
оскаржений наказ ДМС України від 27.07.2012
р. № 1562-к було видано на підставі
результатів службової перевірки
проведеної з метою встановлення фактів
порушення митного законодавства,
вчинених фізичними особами, які
перетинали митний кордон України в
зоні діяльності Львівської митниці за
сприяння її посадових осіб. В ході
перевірки, серед іншого, встановлені
факти несумлінного виконання
посадових обов'язків з боку позивача.
Таким чином, несумлінне виконання
своїх обов'язків свідчить про
порушення Присяги державного
службовця. При цьому, зазначає апелянт,
що суть несумлінного виконання своїх
обов'язків з боку позивача чітко
визначена в оскаржуваному наказі. Крім
цього, звертає увагу апелянт на те, що
суд першої інстанції допустив помилку
при обчисленні середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, оскільки
кількість робочих днів за період
вимушеного прогулу з 31.07.2012 р. по 17.06.2014
р. становить 472 р.д.. Також зазначає
апелянт, що в резолютивній частині
постанови суду сума середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
визначена без вирахування із цієї суми
податків та інших обов'язкових
платежів.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
і прийняти нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що така
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Наказом ДМС
України № 1562-к від 27.07.2012 року «По
особовому складу Львівської митниці»,
за порушення Присяги державних
службовців відповідно до п.6 ч.1 ст. 30
Закону України «Про державну службу»
припинено 30.07.2012 р. перебування на
державній службі в митних органах
ОСОБА_2, старшого інспектора відділу
митного оформлення № 2 митного поста
«Краковець» Львівської митниці (а.с. 8-10
Т.1).

Такий наказ видано за результатами
службового розслідування щодо
з'ясування обставин недодержання
посадовими особами Львівської митниці
законодавства про державну службу при
здійсненні 16.06.2012 р. митного контролю та
пропуску через митний кордон України
транспортного засобу р.н. НОМЕР_1, у
відношенні якого було наявне
орієнтування, без вжиття заходів
передбачених орієнтуванням, що була
проведена відповідно до наказу
Львівської митниці № 469-р від 18.06.2012 р.,
та оформлена Актом службового
розслідування № 8 від 22.06.2012 р. (а.с. 50-61
Т.1).

Вищевказаний наказ ДМС України № 1562-к
від 27.07.2012 року було оголошено позивачу
наказом Львівської митниці № 1065-к від
30.07.2012 року (а.с. 105-110 Т. 2).

Із змісту наказу ДМС України № 1562-к від
27.07.2012 року видно, що підставою для
звільнення позивача з посади були
висновки комісійної службової
перевірки фактів порушення
законодавства з питань державної
митної справи у зоні діяльності
Львівської митниці, що була проведена
на підставі наказу ДМС України № 378 від
23.07.2012 року та наказу ДМС України № 382
від 25.07.2012 р. «Про продовження терміну
проведення службової перевірки», та
оформлена Доповідною запискою від
27.07.2012 року (а.с. 87-120 Т.1).

У Наказі ДМС України № 1562-к від 27.07.2012
року вказано, що порушення позивачем
ОСОБА_2 присяги державних службовців
полягало в несумлінному виконанні
службових обов'язків, зокрема в тому, що
він при здійсненні 16.06.2012 р. митного
контролю транспортного засобу з
реєстраційним номером НОМЕР_1, у
порушення вимог своїх посадових
інструкцій, не здійснив перевірку на
наявність орієнтувань стосовно
вказаного автомобіля та завершив митне
оформлення зазначеного транспортного
засобу без проведення аналізу
результатів митного контролю та без
здійснення перевірки щодо наявності
оперативної інформації (орієнтування),
і відповідно не вжив заходів,
передбачених орієнтуванням.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо протиправності
оскарженого наказу ДМС України від
27.07.2012 р. № 1562-к про звільнення позивача
з посади за порушення Присяги
державних службовців.

Так, відносини щодо звільненням зі
служби державних службовців, в тому
числі працівників митниці,
врегульовані як загальним
законодавством України про працю, так і
спеціальним законодавством, зокрема
Законом України «Про державну службу».
При цьому, пріоритетними є норми
спеціального законодавства, а норми
трудового законодавства підлягають
застосуванню лише у випадках, якщо
спеціальними нормами не врегульовано
спірних відносин, та коли про
можливість такого застосування прямо
зазначено у спеціальному законі.

Дія Закону України «Про державну
службу» поширюється на державних
службовців митних органів України, де
статтею 14 передбачено, що до державного
службовця застосовуються
дисциплінарні стягнення за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює. Статтею 30 вказаного Закону
передбачено спеціальні підстави
припинення державної служби, зокрема,
за порушення Присяги державного
службовця.

Тобто, припинення державної служби у
зв'язку із порушенням Присяги
державного службовця не є
дисциплінарним стягненням, а є
спеціальною підставою припинення
державної служби.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що невиконання
або неналежне виконання посадовою
особою митного органу своїх службових
обов'язків є дисциплінарним
порушенням, а несумлінне виконання
обов'язків - порушенням Присяги.

Обов'язками, несумлінне виконання яких
є порушенням Присяги, є обов'язки, які
зазначені у Законі України «Про
державну службу», тобто основні
(загальні) обов'язки державних
службовців. Припинення державної
служби з підстав порушення Присяги є
заходом відповідальності за
невиконання обов'язків державного
службовця, визначених у ст. 17 Закону
України «Про державну службу».
Водночас, у разі невиконання службових
(посадових) обов'язків, до особи може
бути застосовано такий захід
дисциплінарного стягнення як
звільнення з митних органів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України», службова дисципліна в митній
службі України полягає в безумовному
виконанні посадовими особами митної
служби службових обов'язків, а також у
реалізації прав та додержанні обмежень
і заборон, установлених законодавством
з питань проходження служби в митних
органах, і грунтується на особистій
відповідальності за доручену справу та
на засадах єдиноначальності і
централізації управління.

Відповідно до ст. 21 цього Закону,
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України», до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, належать: 1)
порушення вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, державної служби,
а також наказів та розпоряджень
безпосередніх та/або прямих
керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

З аналізу наведених вище норм права
видно, що за вчинення посадовими
особами митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
найбільш суворим з яких є звільнення.

При цьому, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу» визначено не
окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

Таким чином, порушення Присяги і
дисциплінарне правопорушення, можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Тому, припинення
державної служби у зв'язку з порушенням
Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень. Припинення державної
служби за порушення Присяги є
найсуворішою санкцією
відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Із матеріалів справи видно, що висновки
митного органу про порушення позивачем
присяги полягають у тому, що він
перебуваючи на службі і виконуючи
службові обов'язки старшого інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Краковець» Львівської митниці,
при здійсненні митного контролю
транспортного засобу з реєстраційним
номером НОМЕР_1, у порушення вимог своїх
посадових інструкцій, не здійснив
перевірку на наявність орієнтувань
стосовно вказаного автомобіля та
завершив митне оформлення зазначеного
транспортного засобу без проведення
аналізу результатів митного контролю
та без здійснення перевірки щодо
наявності оперативної інформації
(орієнтування), і відповідно не вжив
заходів, передбачених орієнтуванням.

Однак, за період судового розгляду
справи відповідачами по справі не
надано суду належних доказів про
порушення позивачем Присяги
державного службовця, зокрема при
здійсненні митного контролю та митного
оформлення позивачем транспортного
засобу та про невжиття передбачених
орієнтуванням заходів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
припинення державної служби за
порушення Присяги на підставі п. 6 ч. 1
ст. 30 Закону України «Про державну
службу» є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
служби є порушення посадовою особою
митної служби службової дисципліни,
неможливість застосування за таке
порушення заходів дисциплінарного
впливу, аж до звільнення з митного
органу, повинно бути належним чином
мотивовано.

З цього приводу судом першої інстанції
також вірно зазначено, що
відповідачами по справі не надано суду
жодних обґрунтувань щодо того, чому
встановлені порушення не можуть бути
визначені як дисциплінарний проступок,
у чому полягає їх особлива тяжкість, а
також доказів встановлення умисності
допущених порушень та настання тяжких
наслідків, які мали місце внаслідок
допущеного порушення. Звільнення
позивача проведене всупереч вимогам
Закону України «Про Дисциплінарний
статут митної служби України», що також
мало наслідком позбавлення позивача
права на належний захист своїх
законних прав та інтересів відповідно
до положень розділу 4 цього Закону.

Крім того, передумовою звільнення
державного службовця за вчинення
дисциплінарного правопорушення,
пов'язаного зі здійсненням службової
діяльності, з підстави припинення
державної служби за порушення Присяги,
мають бути порушення, встановлені
внаслідок ретельного службового
розслідування, порядок проведення
якого регулюється Інструкцією.
Наслідком вчинення дисциплінарного
правопорушення можуть бути припинення
державної служби за порушення Присяги
або звільнення з митного органу, які є
санкціями різних рівнів
відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок неможна
кваліфікувати як порушення Присяги.

З врахуванням того, що звільнення
позивача з посади було здійснено без
законних для цього підстав і з
порушенням законодавства, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги позивача про скасування наказу
про звільнення з посади і поновлення на
раніше займаній посаді.

Однак, судом першої інстанції
неправильно розраховано розмір
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та невірно
обраховано суму, що підлягає стягненню
на користь позивача.

Так, в користь позивача слід стягнути
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період із 31.07.2012
року по 17.06.2014 року включно, тобто по
день постановлення рішення судом
першої інстанції, що становить 472
робочих дні. При визначенні суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу слід врахувати розмір
середньоденної зарплати позивача
перед звільненням, що становить 191,98
грн., що вказано в довідці Львівської
митниці № 13-70-05/13-132 від 01.04.2014 року, а
також врахувати суму отриманої
допомоги по безробіттю у Львівському
міському центрі зайнятості за період з
18.09.2012 року по 09.09.2013 року в розмірі 21292,24
грн., що вказано в довідці Львівського
МЦЗ № 1476 від 27.03.2014 р. (а.с. 133, 134 Т.2).

Тому, згідно розрахунку (472 р.дн. х 191,98
грн. - 21292,32 грн. = 69322,32 грн.), із
відповідача Львівської митниці в
користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути
69322,32 грн. середнього заробітку за
період вимушеного прогулу, з
вирахуванням із цієї суми податків та
інших обов'язкових платежів.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив справу, але
невірно визначив розмір суми
середнього заробітку, яку слід
стягнути в користь позивача за час
вимушеного прогулу.

Тому, постанову суду від 17.06.2014 року
слід змінити.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України, Львівської митниці
Міндоходів, Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправним і скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - змінити, замінивши в частині 5
резолютивної частини цієї постанови
слова «в сумі 72499,79 грн. (сімдесят дві
тисячі чотириста дев'яносто дев'ять
гривень) 79 коп.» на слова «в сумі 69322,32
грн., з вирахуванням із цієї суми
податків та інших обов'язкових
платежів».

У решта частині постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 05.12.2014 року.