Справа № 872/15349/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокусправа № 1170/2а-298/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мельника
В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2013 року у справі №1170/2а-298/12 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Протеїн-Продакшн» до про
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Протеїн-Продакшн» (далі по тексту -
відповідач) звернулось до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач), в якому
просило визнати протиправними
(скасувати) податкові
повідомлення-рішення № від 11
січня 2012 року, № від 11 січня 2012
року.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року відкрито провадження в
адміністративній справі №1170/2а-298/12.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що висновки акту
перевірки не відповідають фактичним
даним про характер його взаємовідносин
з ФОП ОСОБА_2, ПП «Мирт-СВ», ТОВ
«Сервіс-К.М.Б.» щодо поставки товарів,
не підтверджені належними доказами,
які б доводили фіктивність укладених з
ними правочинів.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 11.01.12, в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на 300 239 грн.
за основним платежем, 33 766 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції № від 11.01.12,
в частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на 37 420 грн. В решті позовних
вимог відмовлено. (суддя - Черниш О.А.)
(т.5, а.с.177-185)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що застосування до
позивача підвищеної відповідальності
за заниження податкового зобов'язання
зі сплати ПДВ до бюджету за листопад та
грудень 2010 року на підставі ч.2 п.123.1
ст.123 ПК України, суперечить статті 58
Конституції України, оскільки ці
діяння, які стали підставою для
нарахувань, вчинені платником податків
до 01.01.11 - дня набрання чинності ПК
України, а тому не є такими, що вчинені
повторно, у розумінні частини ч.2 п.123.1
ст.123 ПК України.

Відповідач - Кіровоградська об'єднана
державна податкова інспекція
Кіровоградської області Державної
податкової служби, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12 та відмовити
в задоволенні адміністративного
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
правочини, укладені позивачем та ФОП
ОСОБА_2, ПП «Мирт-СВ», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.»,
не спричинили реального настання
юридичних наслідків.

09 жовтня 2014 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду за вх.№50636/14
надійшли заперечення позивача на
апеляційну скаргу, в яких він,
посилаючись на те, що відповідачем не
наведено фактів і обставин порушення
норм матеріального права, просить
залишити без змін постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12.

Представником Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області у
судовому засіданні заявлено
клопотання про здійснення
процесуального правонаступництва, в
якому зазначена особа просить
здійснити заміну відповідача
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби на
його правонаступника - Кіровоградську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

У судовому засіданні, колегія суддів, з
урахуванням положень ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалила здійснити
процесуальне правонаступництво у
даній адміністративній справі, а саме:
замінити Кіровоградську об'єднану
державну податкову інспекцію
Кіровоградської області Державної
податкової служби на Кіровоградську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12 та відмовити
в задоволенні адміністративного
позову.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення вимог
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити без змін постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників сторін по
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в
період з 16 грудня 2011 року по 20 грудня 2011
року посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Протеїн-Продакшн» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині правомірності
віднесення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
в деклараціях з податку на додану
вартість по взаємовідносинах із ФОП
ОСОБА_2 за період з 01 травня 2011 року по 30
травня 2011 року та з ТОВ «Сервіс-К.М.Б.»
за період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня
2011 року, результати якої оформлено
актом перевірки №172/23-6/36390340 від 23
листопада 2011 року.

Висновками вказаного акту встановлено
порушення позивачем:

- ч.1 ст. 203, 207, 208, 215, 216, 228, 626, 629, 655, 656, 658, 662
ЦК України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
(п.5 ст.203 Цивільного кодексу України), по
правочинах, здійснених ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн» з ФОП ОСОБА_2, ПП
«Мирт-СВ», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.»;

- пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на вартість», п.198.3, п.198.6 ст.196
Податкового кодексу України, в
результаті чого ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн» занижена сума
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету, на загальну суму 749 066
грн., в т.ч. за листопад 2010 року - 16 896 грн.,
за грудень 2010 року - 118 168 грн., за січень
2011 року - 168 253 грн., за лютий 2011 року - 145 510
грн. та за травень 2011 року - 300 239 грн., а
також встановлено завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість на
загальну суму 344 490 грн., у т.ч. за січень
2011 року - 86 045 грн., за березень 2011 року -
221 025 грн. та за серпень 2011 року - 37 420 грн.,
а також завищення залишку від'ємного
значення ПДВ (ряд. 24 декларації) за
грудень 2010 року та січень 2011 року на
суму 189 грн., за березень 2011 року на суму
15 760 грн. та за квітень 2011 року на суму 225
542 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- форми «Р» № від 11.01.12, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 816 599 грн., з
яких 749 066 грн. - за основним платежем, 67
533 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- форми «В4» № від 11.01.12, позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 344 490
грн.

Відповідач в акті перевірки вказує на
неправомірність формування позивачем
даних податкового обліку, у яких
відображені взаємовідносини з ФОП
ОСОБА_2, ПП «Мирт-СВ", ТОВ «Сервіс-К.М.Б.».

Згідно змісту акту перевірки
Кіровоградської ОДПІ №172/23-6/36390340 від
23.12.11 та наданих відповідачем
розрахунків штрафних (фінансових)
санкцій, на розмір грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, донарахованого податковим
повідомленням - рішенням № від
11.01.12 у сумі 749066 грн., вплинули висновки
акту перевірки про безпідставне
формування позивачем податкового
кредиту по взаємовідносинах з ФОП
ОСОБА_2 у листопаді 2010 року у сумі 17085
грн., у грудні 2010 року у сумі 118168 грн., у
січні 2011 року у сумі 254298 грн., у лютому
2011 року у сумі 125 353 грн., у березні 2011
року у сумі 221 025 грн., у квітні 2011 року у
сумі 65 417 грн. (що призвело до заниження
податку на 448 827 грн.), а також по
взаємовідносинах ПП «Мирт-СВ» у травні
2011 року у сумі 22 907 грн. (що призвело до
заниження податку на 300 239 грн.).

Податкове повідомлення-рішення №
від 11.01.12 винесено у зв'язку з
неправомірним завищенням розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 344 490 грн., до якого
призвело безпідставне включення
позивачем до складу податкового
кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах з
ФОП ОСОБА_2 у листопаді 2010 року у сумі
17085 грн., у грудні 2010 року у сумі 118168 грн.,
у січні 2011 року у сумі 254298 грн., у лютому
2011 року у сумі 125 353 грн., у березні 2011
року у сумі 221 025 грн., у квітні 2011 року у
сумі 65 417 грн. (що призвело до завищення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість на 307070 грн.),
а також по взаємовідносинах з ТОВ
«Сервіс-К.М.Б.» у сумі 37 420 грн. за
серпень 2011 року (що призвело до
завищення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 37420
грн.).

Виявлені порушення податкового
законодавства кваліфіковані
відповідачем за пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 статті 7
Закону України «Про податок на
вартість», п.198.3, п.198.6 ст.196 Податкового
кодексу України і полягали в тому, що
позивач сформував податковий кредит з
ПДВ за господарськими операціями з ФОП
ОСОБА_2, ПП "Мирт-СВ", ТОВ "Сервіс-К.М.Б.",
які фактично не здійснювалися.

Згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, який
набув чинності 01.01.11, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України, у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено
договір поставки №22-11АН від 02.11.2010 року.

На підтвердження правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ у
листопаді 2010 року у розмірі 42263,33 грн., у
лютому 2011 року у розмірі 125352, 99 грн., у
березні 2011 року у розмірі 221025,33 грн.
позивач надав копії таких первинних
документів, виписаних ФОП ОСОБА_2, які
наявні в матеріалах справи.

Досліджуючи обставини виконання
спірних господарських операцій,
колегія суддів виходить з того, що
реальність операцій з придбання
товарів має підтверджуватись також
документами про фізичне переміщення
придбаних товарів у просторі та
документами про зберігання придбаних
товарів, а також використання їх у
власній господарській діяльності.

На підтвердження транспортування
(перевезення) товару (сої) від ФОП
ОСОБА_2 позивач надав копії накладних
та товарно-транспортних накладних, які
містять відмітки ЗАТ (ПрАТ) з ІІ
«Протеїн-Продакшн» про зважування
зерна. Реквізити цих документів
внесені до журналу реєстрації
зважування вантажів на автомобільних
вагах ПрАТ з ІІ «Протеїн-Продакшн»,
копія витягу з якого на запит суду
надана ПрАТ з ІІ «Протеїн-Продакшн».

Суд зазначає, що позивач, здійснюючи
діяльність на ринку зерна, підпадає під
дію Закону України «Про зерно та ринок
зерна в Україні».

За визначенням, наведеним у пункті 23
статті 1 цього Закону, ринок зерна -
система товарно-грошових відносин, що
виникають між його суб'єктами в процесі
виробництва, зберігання, торгівлі та
використання зерна на засадах вільної
конкуренції, вільного вибору напрямів
реалізації зерна та визначення цін, а
також державного контролю за його
якістю та зберіганням;

Наказом Міністерства аграрної
політики України від 13.10.08 №661,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 18.11.08 за №1111/15802, затверджено
Інструкцію про ведення обліку й
оформлення операцій із зерном і
продуктами його переробки на
хлібоприймальних та зернопереробних
підприємствах (далі - Інструкція №661).
Ця Інструкція встановлює процедуру
ведення обліку й оформлення операцій
із зерном і продуктами його переробки
(далі - зерно) на елеваторах, хлібних
базах, хлібоприймальних,
борошномельних і комбікормових
підприємствах (далі - підприємства)
незалежно від їх форм власності.

Приймання, оформлення, складський та
кількісно-якісний облік зерна
здійснюються згідно з вимогами цієї
Інструкції з відміткою «на переробку».

Наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.97 №363, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 20.02.98 за
№128/2568, затверджено Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні (надалі - Правила
№363), які визначають права, обов'язки і
відповідальність власників
автомобільного транспорту -
Перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - Замовників.

Згідно з пунктом 11.1 Правил №363
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

Розділом 1 Правил №363 визначено, що
товарно-транспортна накладна - це
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи; подорожній лист -
первинний документ про облік вантажних
автомобільних перевезень, що всебічно
характеризує роботу автомобіля і водія
з моменту їх виїзду з
автотранспортного підприємства і до
повернення на підприємство.

Колегією суддів встановлено, що на
підтвердження факту транспортування
придбаного у ФОП ОСОБА_2 насіння сої,
поставленого у листопаді 2010 року,
загальною вагою 76,44 т позивачем не
надано жодного доказу. Зокрема не
надано другі екземпляри
товарно-транспортних накладних, які
позивач як вантажоодержувач, повинен
був отримати від перевізника, з метою
оприбуткування, ведення складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку щодо придбаних товарів.

Так само, позивачем не надано доказів
перевезення, отримання, зважування сої
вагою 55 т, відображеної у податковій
накладній ФОП ОСОБА_2 №9 від 24.01.11, суму
ПДВ за якою у розмірі 33916,67 грн.
віднесено позивачем до складу
податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за січень 2011 року.
Будь-який перевізний документ на цей
вантаж відсутній. У журналі зважування
вантажів ПрАТ з ІІ «Протеїн-Продакшн»
записи про надходження 24.01.11 сої у
відповідній вазі не містяться.

Зі змісту перевізних документів, за
якими, ФОП ОСОБА_2 здійснювала
перевезення сої для позивача у грудні
2010 року, січні - квітні 2011 року,
установлено, що державні номерні знаки
транспортних засобів, які вказані у цих
документах та відтворені у журналі
зважування вантажів ПрАТ з ІІ
«Протеїн-Продакшн», належать вантажним
автомобілям, які на час виникнення
спірних правовідносин були
зареєстровані за громадянами ОСОБА_3 (с.
Соколівське Кіровоградського району
Кіровоградської області), ОСОБА_4 (м.
Кіровоград), ОСОБА_5 (м. Кіровоград),
ОСОБА_6 (смт. Чорнобай Черкаської
області), ОСОБА_7 (с. Кетрисанівка,
Бобринецького району Кіровоградської
області), ОСОБА_8 (м. Кременчук
Полтавської області), ОСОБА_9 (с.
Кетрисанівка, Бобринецького району
Кіровоградської області), ОСОБА_10 (м.
Черкаси), ОСОБА_11 (смт. Чорнобай
Черкаської області), ОСОБА_12 (с.
Тіньківська Чигиринський район
Черксаьскої області), а також ФГ
«Глобино-Росія» (м. Глобино Полтавської
області), що підтверджується
інформацією УДАІ УМВС України в
Кіровоградській області.

На запити суду першої інстанції жоден з
цих перевізників не підтвердив
взаємовідносини з ФОП ОСОБА_2 щодо
перевезення вантажів для ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн».

Також суд зазначає, що надані суду
копії накладних №8/4 від 02.12.10, №8/5 від
06.12.10, №8/5 від 07.12.10, №8/6 від 08.12.10, №8/6 від
09.12.10, №8/8 від 09.12.10, №8/7, №8/9 від 27.12.10,
№8/10 від 28.12.10, №8/11 від січня 2011 року,
№8/12 від 04.01.11, №8/14 від 04.01.11, №8/15 від
05.01.11, №8/16 від 08.01.11, №8/17 від 14.01.11, №8/18
від 14.01.11, №8/19 від 17.01.11, №8/23 від 21.01.11,
№8/24 від 22.01.11, №8/26 від 29.01.11, №8/32 від
30.04.11 не відповідають вимогам,
встановленим до оформлення вантажних
перевезень. Зокрема, у жодній з них не
вказана назва перевізника, прізвище
водія, пункт навантаження та
розвантаження, час прибуття (вибуття)
автомобілів для завантаження і
розвантаження, відомості про
вантажно-розвантажувальні операції.
Так само, відсутні відомості про вагу
вантажу, за якою замовник
(вантажовідправник) передав його
перевізнику для здачі
вантажоодержувачу.

Копії товарно-транспортних накладних
№086517 від 19.01.11, №8/41 від 24.02.11, №8/42 від
25.02.11, №8/43 від 25.02.11, №086516 від 26.02.11,
№086516(а) від 26.02.11, №086518 від 04.03.11, №086519
від 04.03.11, №086519 від 05.03.11, №086520 від 17.03.11,
№086520 від 17.03.11, №086521 від 19.03.11, №086521 від
21.03.11, №086522 від 22.03.11, №086523 від 23.03.11,
№086523 від 24.03.11, №086524 від 25.03.11, №086524 від
02.04.11, №086525 від 20.04.11 не містять
посилання на подорожній лист, за яким
здійснювалося перевезення, не вказано
повної адреси місця навантаження та
розвантаження, час прибуття (вибуття)
автомобілів для завантаження і
розвантаження, відомості про
вантажно-розвантажувальні операції.
Окремі з цих ТТТ не містять назви
перевізника, а більшість з них не
містять підписів водіїв та відомостей
про вагу вантажу, за якою замовник
(вантажовідправник) передав його
перевізнику для здачі
вантажоодержувачу. Крім того,
присвоєння різним ТТН одного й того ж
номеру (№086519 від 04.03.11 та від 05.03.11, №086520
від 17.03.11 та від 17.03.11, №086521 від 19.03.11 та
від 21.03.11, №086523 від 23.03.11 та від 24.03.11,
№086524 від 25.03.11 та від 02.04.11) суперечить
правилам складання первинних
документів.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції стосовно неприйняття
товарно-транспортних накладних в
якості належних доказів на
підтвердження фактичного переміщення
товарів.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про
зерно та ринок зерна в Україні», якість
зерна та продуктів його переробки, що
виробляються в Україні або ввозяться
на митну територію України, має
відповідати державним стандартам та
іншим нормативним документам.

Позивачем не надано суду доказів
отримання від ФОП ОСОБА_2 документів,
які б підтверджували якість
поставленого зерна, зокрема
посвідчень/сертифікатів якості зерна
на кожну партію, надання яких
передбачено п. 4.5 договору №22-11АН від
02.11.10.

Також позивачем не надано доказів
видачі довіреностей своїм
уповноваженим особам на отримання від
ФОП ОСОБА_2 товарів та цінностей за
договором №22-11АН від 02.11.10.

З огляду на непідтвердження факту
виписки ФОП ОСОБА_2 податкових
накладних про поставку сої №23/1 від
24.02.11, №24/1 від 24.02.11, №25/1 від 26.02.11, №26/1
від 26.02.11, №27/1 від 26.02.11, №28/1 від 26.02.11 на
загальну суму ПДВ 125 352, 99 грн.
безпідставним є формування
податкового кредиту на цими податковим
накладними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що оскільки надані
позивачем на підтвердження здійснення
господарських операцій з ФОП ОСОБА_2
документи мають суперечливий характер,
складені з порушенням вимог чинних
законодавчих актів, враховуючи
відсутність документів, ведення яких
передбачено законодавством, та
документів, які б могли достовірно
засвідчити фактичне отримання товарів
позивачем саме від ФОП ОСОБА_2,
непідтвердженим є факт реальності
господарських операцій позивача із цим
контрагентом,.

Враховуючи непідтвердження фактичного
постачання ФОП ОСОБА_2 позивачеві
товарів, вірними є висновки
відповідача про безпідставність
формування податкового кредиту за
такими операціями, за листопад 2010 року
у розмірі 42 263, 33 грн., за грудень 2010 року
- 120 166, 08 грн., за січень 2011 року - 254 297, 5
грн., за лютий 2011 року - 125 352, 99 грн., за
березень 2011 року - 221 025, 33 грн., за
квітень 2011 року - 65 416, 50 грн.

При цьому суд зазначає, що встановлення
факту недійсності, в тому числі
нікчемності цивільно-правового
правочину, який опосередковує
відповідні господарські операції, не є
необхідною умовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань платнику податків,
зважаючи на встановлену відсутність
реального вчинення цих господарських
операцій та відсутність зв'язку між
такими операціями та господарською
діяльністю платника податків.

Наслідки порушення податкового
законодавства, зокрема у податковому
обліку, повинні застосовуватися
незалежно від того, чи визнані
відповідні цивільні чи господарські
зобов'язання недійсними, оскільки
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства є
самостійним видом юридичної
відповідальності і застосовується
незалежно від відповідальності за
порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Отже, відсутність судових рішень про
визнання недійсними (нікчемними)
укладених правочинів, на чому
наполягав представник позивача, не
може розглядатися як перешкода для
коригування (зменшення) податкового
кредиту з ПДВ позивачу, з огляду на
встановлені порушення податкового
законодавства.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст.44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

З приводу взаємовідносин позивача з ПП
«Мирт-СВ» встановлено, що 25.01.11 між ПП
«Мирт-СВ» (постачальник) та ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн» (покупець) укладено
договір №25/01-11, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
насіння сої на умовах, викладених в
договорі та специфікаціях до нього, які
є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов вказаного договору
ПП "Мирт-СВ" виписано ТОВ "ТД
Протеїн-Продакшн" такі первинні
документи:

- податкову накладну №1 від 16.05.11,
накладну №4 від 16.05.11 про поставку 66,260 т
сої вартістю 281 605 грн., у т.ч.. ПДВ - 46 934,17
грн.;

- податкову накладну №2 від 30.05.11,
накладну №5 від 30.05.11 про поставку 32,340 т
сої вартістю 137 445 грн. у т.ч. ПДВ - 22 907,50
грн.

Суми ПДВ за вказаними податковими
накладними у розмірі 69841,67 грн. включені
позивачем до складу податкового
кредиту податкової декларації з ПДВ за
травень 2011 року.

На підтвердження транспортування
(перевезення) товару (сої) від ПП
«Мирт-СВ» позивачем надано копії
товарно-транспортних накладних №127 від
14.05.11, №128 від 15.05.11, № 049 від 27.05.11,
реквізити яких внесені до журналу
зважування вантажів, копія якого на
запит суду надана ПрАТ з ІІ
«Протеїн-Продакшн».

Таким чином, судом встановлено, що
право на податковий кредит з ПДВ у
позивача по взаємовідносинах з ПП
«Мирт-СВ» у травні 2011 року виникло
внаслідок фактичного проведення
господарських операцій, які є об'єктами
оподаткування, підтверджено належними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
які відповідачем у ході перевірки
позивача не перевірялися.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
акту перевірки позивача, підставою для
невизнання права позивача на
податковий кредит з ПДВ у розмірі 22 907
грн. за травень 2011 року по
взаємовідносинах з цим контрагентом
послугував висновок податкового
органу про нікчемність укладених ними
правочинів, які не створюють інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю. В
обґрунтування цього покладено
висновки довідки Кіровоградської ОДПІ
від 14.11.11 №124/23-6/36951826 «Про результати
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Мирт СВ» з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість за травень 2011 року в
частині взаємовідносин з ПП «Каїр», з
ПП «Потенца» , якою встановлено,
зокрема відсутність поставок товарів,
укладення угод без мети настання
реальних наслідків та нікчемність
правочинів ПП «Мирт СВ» по
взаємовідносинах з ПП «Потенца» та ПП
«Каїр» на загальну суму податкового
кредиту 22 250 грн., по взаємовідносинах з
контрагентом-покупцем ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн» на суму податкового
зобов'язання 22 907 грн.

Суд, дослідивши у судовому засіданні
обставини здійснення господарської
операції, на підставі яких сформовані
дані податкового обліку, поставлені
під сумнів відповідачем, та оцінивши
відносини, які склалися безпосередньо
між учасниками цієї операції, дійшов до
висновку, що господарська операція з
придбання позивачем сої у ПП «Мирт-СВ»
за податковою накладною №2 від 30.05.11
мала місце та фактично здійснена. Товар
придбано з метою його подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку, сума ПДВ,
що віднесена до складу податкового
кредиту, підтверджена належним чином
оформленою податковою накладною.
Будь-якими належними і допустимими
доказами відповідач не підтвердив свої
висновки та не спростував доводи
позивача про фактичне здійснення
господарської операції, за правочином,
визнаним ним нікчемним.

Отже, висновки податкового органу про
порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України при
відображенні у податковому обліку
взаємовідносин з ПП «Мирт-СВ» колегія
суддів вважає безпідставними.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Сервіс - К.М.Б.» судом встановлено, що
25.08.11 між ТОВ «ТД Протеїн-Продакшн»
(покупцем) та ТОВ «Сервіс-К.М.Б.»
(постачальником) укладено договір
№25/08КМБ, відповідно до якого на умовах,
викладених в розділах даного договору,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити сою, на
умовах, викладених в договорі та
специфікаціях до нього, які є
невід'ємною його частиною.

Про поставку товару ТОВ "Сервіс - К.М.Б."
виписано ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн" такі
первинні документи:

- податкову накладну №256 від 25.08.11,
видаткову накладну №РН-0000502 від 25.08.11
про поставку сої вагою 31, 602 т вартістю
155 481, 84 грн., у т.ч. ПДВ - 25 913, 64 грн.

- податкову накладну №273 від 26.08.11,
видаткову накладну №РН-0000519 від 26.08.11
про поставку сої вагою 14, 032 т вартістю 69
037, 44 грн., у т.ч. ПДВ - 11 506, 24 грн.

- податкову накладну №313 від 29.08.11,
видаткову накладну №РН-0000559 від 29.08.11
про поставку сої вагою 408, 434 т вартістю 2
009 495, 28 грн., у т.ч. ПДВ - 334 915, 88 грн.

Суми ПДВ з вказаних операцій у
загальному розмірі 372335,76 грн. віднесено
позивачем до складу податкового
кредиту декларації з ПДВ за серпень 2011
року.

Зерновим складом ПП «Полтавський
елеватор ЛТД» надано суду копії
договору складського зберігання №005
від 14.07.11, укладеного між ПП
«Полтавський елеватор ЛТД» та ТОВ
«Сервіс - К.М.Б.», докази проведення
розрахунків з ТОВ «Сервіс -К.М.Б.» за
договором складського зберігання
зерна, витяг з журналу реєстрації
зважування вантажів на автомобільних
вагах, реєстри товарно-транспортних
накладних на прийняте зерно і насіння,
у яких відображено надходження сої на
склад ПП «Полтавський елеватор ЛТД»
від ТОВ «Сервіс - К.М.Б.», заяви
директора ТОВ «Сервіс - К.М.Б.», накази
ПП «Полтавський елеватор ЛТД» на
переоформлення сої на ТОВ «ТД
Протеїн-Продакшн», витяги з книги
кількісно-якісного обліку
хлібопродуктів форми №36.

Таким чином, у ході судового розгляду
справи на підставі належних доказів
встановлено факт придбання товару
позивачем у ТОВ «Сервіс - К.М.Б.» та
спростовано висновки податкового
органу про безтоварність цієї
операції.

Як вбачається з акту перевірки
№172/23-6/36390340 від 23.12.11, первинні
документи, на підставі яких позивачем у
серпні 2011 року сформовано податковий
кредит з ПДВ у зв'язку з придбанням
товарів у ТОВ «Сервіс - К.М.Б.»,
відповідачем не досліджувалися.
Заперечуючи право позивача на
податковий кредит по взаємовідносинах
з цим контрагентом за серпень 2011 року у
розмірі 37 420 грн., відповідач в акті
перевірки послався на висновки акту
ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва
№2848/23-100/36880441 від 07.11.11 «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Сервіс-К.М.Б.» з питань
правомірності формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань за
липень, серпень, вересень 2011 року», яким
встановлено нікчемність правочинів,
вчинених цим платником.

З огляду на положення цього акту,
відповідач прийшов до висновку, що
фінансово-господарські
взаємовідносини між позивачем та ТОВ
«Сервіс-К.М.Б.» є такими, що вчинені без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цими правочинами.

Згідно зі статтею 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Воднораз, правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цим правочином, про що
йдеться в акті перевірки позивача,
визначається законом як фіктивний
(стаття 234 ЦК України). Фіктивні
правочини не віднесено законом до
нікчемних, їх недійсність визнається
тільки судом.

Доказів наявності судових рішень про
визнання недійсними угод, укладених
між позивачем та ТОВ «Сервіс-К.М.Б.»,
ініційованих податковим органом у
порядку, передбаченому частиною 3
статті 228 ЦК України, частиною 2 статті
234 ЦК України, або щодо фіктивної
діяльності ТОВ «Сервіс-К.М.Б.», визнаної
такою у порядку, передбаченому статтею
55-1 ГК України, ст. 205 КК України,
відповідачем суду не надано.

Так само відповідачем суду не доведено
наявності у діях конкретних осіб,
причетних до діяльності позивача чи
ТОВ "Сервіс-К.М.Б.", наміру (умислу)
порушити публічний порядок, як
обов'язкової умови визнання нікчемними
укладеного між ними правочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку стосовно
правомірності часткового задоволення
заявлених позовних вимог.

За даних обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами у справі, норми
права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про часткове
задоволення адміністративного позову
прийнято без порушення норм
процесуального та матеріального права,
і тому постанову суду першої інстанції
у даній адміністративній справі від 25
березня 2013 року необхідно залишити без
змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №1170/2а-298/12 - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 27 жовтня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна