Справа № 357/6624/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 16 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської
виправної колонії №35 Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м.Києві та Київській області,
третя особа: Управління пенсійного
фонду України про оскарження рішення
(дій) суб»єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року, позивач звернувся до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що він
являється ліквідатором аварії на ЧАЕС
в 1986,1987,1988,1990 роках 1 категорії,
інвалідом 2 групи, в зв»язку з чим
звернувся до відповідача з проханням
видати нову довідку для розрахунку
перерахунку пенсійного забезпечення,
яке розраховано згідно Довідки про
заробітну плату в зоні відчуження за 1986
рік, що була видана установою ЮА-4535 в 1994
році. Зазначена довідка була видана в
1994 році відповідно до відомості №1226
від 29.08.1986 року і дані довідки не
відповідають фактично отриманим сумам
грошового забезпечення, що виплачено
за період ЛНА на ЧАЕС з 05.05.по 08.05.1986 рік.
Як з'ясувалося після розсекречення
документів по оплаті праці, в спірній
довідці не врахована премія за роботу в
зоні Чорнобиля і не врахований
подвійний оклад по посаді і спезванню
та 3 години наднормових. Відповідач
відмовився видати довідку з
урахуванням всіх не оплачених виплат,
посилаючись на відсутність первинних
документів та відсутність положень про
преміювання. Просив суд визнати дії
відповідача неправомірними щодо
відмови у видачі довідки про заробітну
плату за роботу в зоні відчуження з
урахуванням невиплачених сум та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок грошового забезпечення з
урахуванням: подвійного окладу і
окладу по спец званню; кратності по
зоні безпеки №3, котрі зазначені в
Довідці № 144-2013 року; максимальний
розмір премії - 30% на подвійний оклад і
оклад по спец званню; наднормові 3
години; фактично отриманої суми - 783
крб.; зобов'язати відповідача при
видачі нової довідки про заробітну
плату за роботу в зоні з 05.05.1986 року по
08.05.1986 року урахувати кошти отримані
позивачем по відомості №1226 від
29.08.1991року, згідно Наказу УВС ко №069 від
14.08.1986 року та Наказу УВС ко №145 від
28.05.1991 року та особового рахунку НОМЕР_1
ОСОБА_2

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року у задоволені
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії,
інвалідом 2 групи, захворювання якого
пов'язане з виконанням службових
обов'язків з ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, що підтверджено
посвідченням особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З 1994 року позивач перебуває на обліку в
УПФУ в м.Біла Церква та отримує
пенсійне забезпечення, яке призначено
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Пенсія
позивачу була розрахована згідно
Довідки про заробітну плату в зоні
відчуження за 1986 рік, яка була видана
установою ЮА-4535 в 1994 році.

Відповідно до наказу ДДУПВП №165 від
29.11.1999 року, Установа ЮА 4535
перейменована на Білоцерківську
виправну колонію №35.

Також встановлено, що в березні 2014 року
позивач звернувся до відповідача з
заявою про видачу нової Довідки про
заробітну плату в зоні відчуження, як
старшому інженеру підприємства ЮА 4535,
для розрахунку пенсійного
забезпечення, з урахуванням
невиплачених сум в 1986 році в зв'язку з
таємними (на той час)
нормативно-правовими актами держави
СРСР в 1986-1990 р.р., з урахуванням
подвійного окладу на посаді та званню,
6-годинних наднормових та премії 30% від
подвійного окладу, а також з
урахуванням фактично виплачених
коштів за роботу в зоні №3 в сумі 783 крб.
на підставі особового рахунку НОМЕР_1.

Відповідач відмовив позивачу видати
нову, уточнену, довідку про заробітну
плату позивачу.

Позивачу була видана премія в
розмірі 783 руб. за шкоду заподіяну
здоров'ю (переопромінення) при участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
м.Припять з 05.05.1986 року по 08.05.1986р.,
згідно наказу ГУ МВС в Київській
області №145 від 28.05.1991 року. Наведене
підтверджується довідкою від 04.04.2006
року.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно до ст.2 Закону України «Про
оплату праці», основна заробітна плата
- це винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді

тарифних ставок (окладів) і відрядних
розцінок для робітників та посадових
окладів для службовців. Додаткова
заробітна плата це - винагорода за
працю понад

установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за

особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і

компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій. Інші заохочувальні
та компенсаційні виплати - це виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за

спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які
провадяться понад встановлені
зазначеними актами норми.

Відповідно з п.7 Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. за №1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Пенсії призваних на військові збори
військовозобов'язаних,

які брали участь в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи

та працювали у зоні відчуження в 1986-1990
роках, призначаються виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня
згідно із сумарною
кратністю оплати праці, встановленою у
відповідні періоди за зонами
небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3).

З посиланням на положення вказаної
Постанови №1210 від 23.11.2011 р. Державна
пенітенціарна служба України надала
роз'яснення Білоцерківській виправній
колонії №35, зазначивши, що особам
рядового і начальницького складу, які
брали участь в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
працювали в зоні відчуження в 1986-1990 р.р.
довідка про грошове забезпечення для
призначення пенсії видається на
підставі первинних документів
(особових рахунків, відомостей про
нарахування заробітної плати або інших
документів про заробітної плати за
роботу (службу) в зоні відчуження). Отже,
відповідач, який знаходиться в
оперативному підпорядкуванні
Державної пенітенціарної служби
України керувався даним роз'ясненням
та вказаною Постановою №1210 за 2011 рік
при відмові видати позивачу нову
довідку про заробітну плату.

Крім того, відповідач послався на
відсутність первинних документів, які
б дали змогу зробити перерахунок
заробітної плати позивача, відсутність
будь-якого іншого документу первинного
бухгалтерського обліку, складеного у
рік виконання робіт в зоні відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції було оглянуто
наданий представником відповідача,
особовий рахунок позивача по
заробітній платі де відсутні відомості
нарахованих ОСОБА_2 сум понаднормових
виплат. Також, відповідач вказав на
відсутність документів, які б
безперечно підтверджували тривалість
виконання робіт ОСОБА_2 в зоні
відчуження, а з наданого ним
маршрутного листа слідують дні
перебування ОСОБА_2 у відрядженні в
зоні відчуження - з 05.05.1986 року по 08.05.1986
року, а не години роботи (служби).

Крім того, встановлено, що позивач не
звертався до відповідача із заявою про
перерахунок заробітної плати за роботу
в зоні відчуження, а просив видати йому
нову довідку з виявленими новими
даними по заробітній платі. Але
зазначена довідка про заробітну плату
має містити відомості, підтвердженні
первинними документами. А особові
рахунки позивача за 1986 рік не містять
даних про нарахування йому посадового
окладу у подвійному розмірі. Положення
про преміювання на 1986 рік у
Білоцерківській виправній колонії №35
відсутнє.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року
за № 524-156 було надано право керівникам
підприємств і організацій проводити
оплату праці працівників,
безпосередньо зайнятих на роботах по
ліквідації аварії на ЧАЕС по
підвищених до 100% тарифних ставках і
посадових окладах. Конкретні розміри
підвищення зазначених ставок і окладів
встановлювалися з урахуванням
складності і терміновості робіт. Цією ж
постановою особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, виконуючим службові обов'язки в
зоні Чорнобильської АЕС , посадові
оклади і оклади по військовому чи
спеціальному званню виплачувалися в
подвійному розмірі.

На осіб начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ у
відповідності до норм розпорядження
Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року
№1031-рс поширювалися положення
розпорядження Ради Міністрів СРСР
№964-рс від 17.05.1986р., де зазначено, що
грошове забезпечення начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, які виконували роботи, пов'язані
з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в
5,4,3-кратному розмірі посадових окладів,
а особам офіцерського і начальницьких
складів, прапорщикам і мічманам також
із окладів за військове і спеціальне
звання. Процентна надбавка за вислугу
років та інші надбавки за основним
місцем роботи (служби) нараховувалися
на одинарний посадовий оклад.

Згідно Розпорядження Ради Міністрів
СРСР «Про виділення Міненерго СРСР
додаткового фонду заробітної плати»
від 17.05.1986 року (мовою оригіналу) -
В целях ускорения работ по ликвидации
последствий аварии на Чернобыльской
атомной электростанции: выделить
в распоряжение Минэнерго СССР
дополнительный фонд заработной платы в
размере 100 тыс. руб.; предоставить право
председателю правительственной
комиссии по ликвидации аварии
выплачивать отличившимся работникам
за выполнение особо важных и
ответственных работ в зависимости от
опасности их проведения
ЕДИНОВРЕМЕННОЕ ВОЗНОГРАЖДЕНИЕ в
размере до 1 тыс. рублей; разрешить
руководителям министерств и ведомств
участвующих в ликвидации аварии, по
согласованию с председателем
правительственной комиссии
производить в исключительных случаях
оплату труда работников, занятых на
указанных работах в III зоне опасности, в
пятикратном размере по сравнению с
установленными

действующим законодательством
нормами, по зоне -
в четырехкратном размере и в I зоне - в
трехкратном размере.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
та місцевими органами
виконавчої влади, всіма
суб'єктами

господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Згідно Положення про Міністерство
соціальної політики України, -
Міністерство соціальної політики
України (Мінсоцполітики України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України. Мінсоцполітики України є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та забезпечення реалізації державної
політики у сферах зайнятості населення
та трудової міграції, трудових
відносин, соціального захисту,
соціального обслуговування населення.

Відповідно до роз'яснення Міністерства
соціальної політики України від 12.04.2013
року особам офіцерського складу було
встановлено виплату одноразової
винагороди за отриману гранично
допустиму дозу опромінення в розмірі
трьох місячних окладів грошового
утримання за посадою та військовим
званням (розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 № 964-рс) . До середнього
заробітку для нарахування пенсії
включаються всі елементи грошового
забезпечення за умови, що вони не
носять разового характеру, тобто
одноразова винагорода до середнього
заробітку для обчислення пенсії не
включається.

Отже, враховуючи викладене вище,
вбачається, що одноразова премія
(винагорода) за шкоду заподіяну
здоров'ю (переопромінення), в розмірі 783
крб., які були виплачені позивачу
згідно наказу ГУ МВС в Київській
області №145 від 28.05.1991 р., не входять до
середнього заробітку для обчислення
пенсії, а тому правомірно були не
включені в довідку про грошове
забезпечення. Винагорода за шкоду
заподіяну здоров'ю при участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС -
це виплати, які мають мінливий, разовий
і тимчасовий характер і відповідно до
ст.2 Закону України «Про оплату праці»
відноситься до заохочувальних та
компенсаційних виплат, а не до
заробітної плати чи додаткової
заробітної плати.

Аналогічна позиція викладена і в
узагальненні Вищого адміністративного
суду України. Так, Вищий
адміністративний суд України в довідці
від 01.01.2007року за результатами вивчення
та узагальнення судової практики
перегляду Вищим адміністративним
судом України в касаційному порядку
судових рішень у справах
Чорнобильської катастрофи; про
пільгове оподаткування суб'єктів
господарювання, що діють на територіях,
які зазнали радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи ВИЗНАЧИВ: - Якщо судом буде
встановлено, що особа одержала певні
кошти в період роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС як заробітну
плату, А НЕ У ЗВ»ЯЗКУ З ОТРИМАННЯМ
ПІДВИЩЕНОЇ ДОЗИ РАДІАЦІЇ, позовні
вимоги про зобов'язання здійснити
перерахування пенсії з урахуванням
зазначених сум підлягають задоволенню.

Отже, кошти які, як вважає позивач
неправомірно були виключено з довідки
про його грошове забезпечення, - є
нарахованими сумами за шкоду заподіяну
здоров'ю (переопромінення),
компенсаційними виплатами, тобто
премією, а не заробітною платою.
Визначений розмір премії (винагороди) в
сумі посадового окладу, не означає
встановлення нового розміру
посадового окладу позивача.

А також, відповідно до Розпорядження
Кабінету Міністрів України №1006-р від
25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на
перерахунок грошового утримання
колишніх співробітників апарату МВС -
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС» та Розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. за № 1031рс,
розрахунок такого грошового утримання
здійснюється із посадового окладу і
окладу за спеціальним званням, що діяли
в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС,
у кратних розмірах відповідно до зон
небезпечності, де вони несли службу.
Іншого порядку чи способу розрахунку
грошового утримання чинним
законодавством не передбачено.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що відповідач, відмовив у видачі
довідки про заробітну плату в зоні
відчуження з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року з
урахуванням невиплачених сум, діяв в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
чинним пенсійним законодавством, а
тому не порушив законних прав позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 16 вересня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 16
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 11
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.