Справа № 2а-2120/11/1613
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/41729/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року в справі за її позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області про призначення пенсії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернулася в
суд з вказаним позовом, в якому
зазначала, що відповідачем незаконно
відмовлено у призначенні пенсії на
підставі статті 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», як матері
інваліда з дитинства. Вважаючи таке
рішення відповідача незаконним,
просила суд його скасувати та
зобов'язати призначити пенсію на
пільгових умовах з дня виникнення
такого права.

Постановою Котелевського районного
суду Полтавської області від 20 жовтня
2011 року позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області від 14 липня 2011 року № 32 про
відмову в призначенні пенсії за віком;
зобов'язано призначити пенсію за віком
з 04 липня 2011 року відповідно до вимог
статті 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції. У
обґрунтування касаційної скарги
зазначала, що вимога відповідача про
зобов'язання підтверджувати, що вона є
матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку є неправомірною.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 виховує сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до
довідки медико-соціальної експертної
комісії з 01 квітня 2008 року і довічно
ОСОБА_6 встановлену ІІІ групу
інвалідності по зору по причині
інвалідності з дитинства.

01 липня 2011 року Котелевською
центральною районною лікарнею видано
довідку № 1232 про те, що ОСОБА_6 визнаний
інвалідом дитинства 05 червня 1992 року
внаслідок травми, що сталася 24 червня
1987 року.

12 липня 2011 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області із заявою про дострокове
призначення пенсії за віком як
державному службовцю - матері інваліда
з дитинства.

Рішенням колегіального органу з
призначення пенсії від 14 липня 2011 року
№ 32 позивачу відмовлено в призначенні
пенсії відповідно до статті 37 Закону
України «Про державну службу» у зв'язку
з тим, що надані документи та довідки
свідчать про те, що дитина була визнана
інвалідом з дитинства в 11-річному віці,
а не до досягнення 6-річного віку, як
того вимагає Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій.

Вирішуючи спір районний суд виходив з
того, що вимоги відповідача стосовно
того, що позивач зобов'язана
підтверджувати, що вона є матір'ю
інваліда з дитинства до шестирічного
віку у законодавстві відсутні, та
відповідачем не доведено
правомірності відмови в призначенні
пенсії.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позову
апеляційний суд виходив з того, що
правом на призначення пенсії по
досягненню 50-річного віку користуються
матері інвалідів з дитинства в разі
наявності висновку медичних органів
про визнання дитини інвалідом до
досягнення нею шестирічного віку або
висновку ЛКК медичного закладу про
наявність медичних показань для
визнання дитини інвалідом до
досягнення 6 років. Оскільки відповідно
до наданих позивачем довідок медичних
установ її дитина була визнана
інвалідом у 11-річному віці, під-став для
призначення пенсії при зниженому
пенсійному віку немає, і оскаржуване
рішення відповідача є правомірним.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначає
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до пункту 25 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, визнання особи інвалідом з
дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Тобто мати дитини-інваліда має право на
призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у тому разі,
якщо дитина, яку вона виховує, визнана
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку. Якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення нею
шестирічного віку, або інвалідом з
дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку, мати цієї
дитини має право на отримання
зазначеної пенсії лише у разі
наявності висновку
лікарсько-консультативної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Син позивача ОСОБА_6 визнаний інвалідом
з дитинства у одинадцятирічному віці, а
тому позивач мала надати
територіальному управлінню Пенсійного
фонду України висновок
лікарсько-консультативної комісії про
те, що її дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Оскільки такої довідки надано не було,
а надані довідки не давали права на
при-значенні пенсії на пільгових
умовах, відповідач правомірно відмовив
у призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 27
травня 2014 року по справі № 21-133а14.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, підстав для його скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/