Справа № 820/16750/14
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 820/16750/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

представника позивача Москаленко Я.М.,

представника відповідача Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
21.10.2014р. по справі № 820/16750/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач -Приватне акціонерне
товариство "Новий Стиль", звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів №
807000003/2014/000416/2 від 28.03.2014 року, №
807000003/2014/000602/2 від 25.04.2014 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00258
від 31.03.2014 року, № 807100000/2014/00352 від 25.04.2014
року, прийняті відносно нього.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль"
задоволено.

Харківська митниця Міндоходів, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
21.10.2014р. та прийняти нову постанову,
якою відмовити у повному обсязі в
задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, а саме: ст.ст. 52, 53,
54, 55, 56, 58, 59, 64 Митного кодексу України,
п.2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затверджених наказом Державної митної
служби України від 13.07.2012 р. № 362, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи
на порушенні судом першої інстанції,
при прийнятті постанови, норм
матеріального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
вимоги апеляційної скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що 19 лютого 2014 року між
приватним акціонерним товариством
"Новий Стиль" та виробником товару GTV
Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia S. K.A. (Польща) було
укладено контракт № 19022014 (надалі
Контракт), відповідно до якого фірмою GTV
Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia S. K.A. (Польща)
(надалі продавець) зобов'язувався
продати, a AT "Новий Стиль" (надалі
покупець) - прийняти та оплатити
Мебельну фурнітуру, (надалі товар).

На підставі викладеного, ПAT "Новий
Стиль" у квітні та березні 2013 р. ввезло
на територію України товар - меблеву
фурнітуру на підставі контракту з GTV
Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia S. K.A. (Польща) №
19022014 від 19.02.2014 p. (надалі - Контракт),
специфікації № 1 від 26.02.2014 p., № 2 від
16.04.2014 p. до Контракту, інвойсу № (S) FSE -
33/14/03 від 19.03.2014 p.; (S) FSE 30/14SK3/04 від 16.04.2014 р.
та (S) FSE - 32/14/04 від 16.04.2014 р.

Відповідно до пункту 4.1. розділу 4
вказаного контракту, ціна на товар, що
поставляється, вказується в
специфікаціях та інвойсах на конкретну
партію товару.

Керуючись умовами укладеного
Контракту продавець поставив позивачу:

1) відповідно до специфікації № 1 від
30.01.2014 р. та інвойсу № (S) FSE - 33/14/03 від
19.03.2014 р. товар на загальну суму 4037,00
доларів СІЛА що за курсом валюти 10, 1965
складало 41 163,27 грн. Витрати на
транспортування склали 6285,42 грн. Отже,
для митного оформлення товару позивач
24.03.2014 р. надав відповідачу митну
декларацію ІМ № 807100000/2014/011373 і вказав
митну вартість: 41 163,27 грн. + 3943,5983 грн. =
47448,69 грн. (Сорок п'ять тисяч сто шість
гривень 87 копійок);

2) відповідно до специфікації № 2 від
16.04.2014 р. та інвойсів (S) FSE 30/14SK3/04 від
16.04.2014 р. та (S) FSE - 32/14/04 від 16.04.2014 р. товар
на загальну суму 5399,36 доларів США, що за
курсом валюти 11,227373 складало 60 620,63 грн.
Витрати на транспортування склали 6285,42
грн. Отже, для митного оформлення
товару позивач 15.11.2013 р. надав
відповідачу митну декларацію ІМ №
807100000/2014/016103 і вказав митну вартість: 60
620,63 грн. + 6285,42 грн. = 66 906,05 грн.

На підтвердження митної вартості
товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53
МК України надав до Харківської
митниці Міндоходів декларацію митної
вартості, контракт з GTV Spolka z ograniczona
odpowiedzialnoscia S. K.A. (Польща) № 19022014 від
19.02.2014 p., специфікації № 1 від 26.02.2014 p., №
2 від 16.04.2014 p. до контракту, інвойси № (S)
FSE - 33/14/03 від 19.03.2014 p.; (S) FSE 30/14SK3/04 від
16.04.2014 р., (S) FSE 32/14/04 від 16.04.2014 р. до
контракту, документи щодо
транспортування (перевезення) товар:
контракт № 14012010 від 14.01.2010 р. на
перевезення вантажним автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні
від 14.01.2010 p.; калькуляції транспортних
витрат від 21.03.2014 p., від 18.04.2014 p., довідки
щодо вартості перевезення від 20.03.2014 p.,
від 18.04.2014 p., міжнародну
товарно-транспортну накладну № 5265040
від 19.03.2014 р., № 5168396 від 17.04.2014 p.;
банківські платіжні документи, щодо
оплати товару: платіжне доручення в
іноземній валюті або банківських
металах № 468 від 19.03.2014 p.; № 483 від 10.04.2014
p.;

Окрім того, на підставі ч. 6 статті 53 МК
України позивачем було надано до
митниці додаткові документи, а саме:
сертифікат походження товару
загальної форми: PL/MF/AK 0368892 від 24.03.2014 p.;
PL/MF/AK 038312 від 17.04.2014 р.; митну декларацію
країни відправлення від 24.03.2014 p.; 17.04.2014
p.; лист про не проведення страхування;
лист про відсутність взаємозалежності
(згідно ст. 58 МКУ); прайс-лист
(прейскурант) виробника товарів від
24.03.2014 p.; від 03.03.2014 p.

Під час контролю митної вартості
товару, відповідачем 24.03.2014 р. та 22.04.2014
р. були надані запити до позивача щодо
надання пояснень та додаткових
документів за декларацією ІМ №
807100000/2014/011373 та ІМ № 807100000/2014/016103.

Згідно наведених запитів позивачу було
запропоновано надання пояснення та
додаткові документи, а саме:

1) інформацію про відсутності обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів;

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 8)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За митною декларацією ІМ № 807100000/2014/011373
позивач надав митному органу лист від
26.03.2014 р. № 2014/03-26-4 з інформацією та
поясненнями щодо поставки товару та
звіт про оцінку майна № 25.03.2014/02 від
25.03.2014 р.

За митною декларацією ІМ № 807100000/2014/016103
позивач надав митному органу лист №
2014/04 -24-2 від 24.04.2014 р. з інформацією та
поясненнями щодо поставки товару та
звіт про оцінку майна № 23/04/2014 /02 від
23.04.2014 р.

Позивач у відповідях на запити
попросив здійснити митне оформлення
товару за першим методом, вважаючи що в
наданих документах містяться всі
необхідні відомості, що підтверджують
числові складові митної вартості
товарів та відомості щодо ціни, що
підлягає сплаті за товари та у повній
мірі підтверджують заявлену ПAT "НОВИЙ
СТИЛЬ" митну вартість товару та обраний
метод її визначення (за ціною
контракту).

Не враховуючи вище надані документи,
відповідачем було відмовлено
позивачеві у митному оформленні товару
за ціною контракту та прийнято:

- рішення про коригування митної
вартості товарів № 807100000/2014/016969 від
25.04.2014 р. за 6 методом за наступним
розрахунком: товар № 1: 5,00 доларів
США/кг х 2442,85 = 12 214,25 доларів США; товар №
2: 6,00 доларів США/кг х 16,7 = 100,20 доларів
США; товар № 3: 3,80 доларів США/кг х 123,00 =
467,40 доларів США = 12781,85 доларів США;

- рішення про коригування митної
вартості товарів № 807100000/2014/012599 від
31.03.2014 р. за 3 методом за наступним
розрахунком:5,00 доларів США/кг х 2200 кг = 11
000,00 доларів США.

На підставі зазначених рішень
відповідачем також були видані картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807100000/2014/00258
від 31.03.2014 р., №807100000/2014/00352 від 25.04.2014 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем виконані всі умови,
передбачені ст. 53 МК України для
обрання методу визначення митної
вартості товару .

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України
визначено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Вказане також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено,
що у разі, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, визначені у ч. 3 ст.
53 МК України.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
також визначено Методичними
рекомендаціями щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 р. № 362.

Згідно з приписами пункту 6 розділу 2
Методичних рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (у частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (у частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
розділу 2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції, виходячи із
аналізу законодавчих норм, вірно
зазначив про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись у
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов`язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, коли надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Як свідчать матеріали справи, позивач
при митному оформленні товару
застосував саме перший метод
визначення митної вартості товарів, що
ввезені на митну територію України.

Відмовляючи в митному оформленні
товару за основним (першим) методом,
митний орган послався на те, що
декларантом не надано додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товару.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, декларантом були подані всі
документи, необхідні для митного
оформлення товару за ціною договору.
Крім того, листом надано письмові
пояснення щодо даної поставки товару.

Також, позивачем, надані документи на
підтвердження митної вартості товару,
а саме: звіти про оцінку майна №
25.03.2014/02 від 25.03.2014, 23/04/2014/02 від 23.04.2014 р.

Таким чином, позивачем до митних
декларацій ІМ № 807100000/2014/011373, ІМ №
807100000/2014/016103 для підтвердження митної
вартості товару та її визначення за
ціною договору, надано всі документи
до, які передбачені ч. 2 ст.53 МК України.

Колегія суддів зазначає, що частиною 3
ст. 53 МК України передбачене надання
декларантом додаткових документів
тільки за наявності певних умов, а саме:
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

За результатами аналізу вищевказаних
положень Митного кодексу України
відповідач прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів та
оформив картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення з
порушенням статей глави 8 та 9 Митного
Кодексу України, наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, Переліку додаткових
складових до ціни договору" від 24.05.2012 р.
№ 598 та наказу Мінфіна України "Про
затвердження Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа" від 30.05.2012
р. № 63, а саме - за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів.

Отже, відповідач під час здійснення
митного контролю правильності
визначення позивачем митної вартості
товарів і митного оформлення діяв у
спосіб, який не відповідає вимогам
Митного кодексу України.

Відповідачем не було надано до суду
жодних фактичних даних, які б свідчили
про наявність у поданих позивачем до
митного оформлення документах
розбіжностей чи ознак підробки;
суб'єктом владних повноважень не
доведено, що подані документи не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
не містять відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Суд відхиляє твердження митниці щодо
наявності сумніву у визначенні
позивачем митної вартості товарів за
першим методом з посиланням на
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу України, в зв'язку з
виявленими і непідтвердженими
розбіжностями в документах, в зв'язку з
тим, що використані декларантом
відомості не підтверджені в повній
мірі документально, а також в зв'язку з
ненаданням декларантом додаткових
документів, передбачених пунктом 3
статті 53 Митного кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідач зазначав, що причиною
запиту додаткових документів було саме
невідповідність ціни, яка була
зазначена позивачем, митній вартості
ідентичних та подібних товарів
відповідно до інформації Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України. Але при цьому
відповідачем не доведено, що декларант
у декларації митної вартості зазначив
не усі складові числового значення
митної вартості, неправильно здійснив
розрахунок, записав до декларації
недостовірні або неточні відомості.
Таким чином відповідач прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів та оформив картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення з порушенням статей глави 8
та 9 Митного кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів",
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
наказу Мінфіну України "Про
затвердження Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа" № 63 від
30.05.12 р., а саме - за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів. Отже,
відповідач під час здійснення митного
контролю правильності визначення
позивачем митної вартості товарів і
митного оформлення діяв у спосіб, який
не відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Крім того, відмовляючи у митному
оформленні товару за основним (першим)
методом, митний орган послався на те, що
використані декларантом відомості не
підтверджені в повній мірі
документально, декларантом не надано
додаткових документів, надання яких
передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України. Проте, такий висновок
відповідача не ґрунтується на
фактичних обставинах справи та
суперечить нормам діючого
законодавства, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст.58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч.10 цієї статті; 4)
покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідач у спірних рішення про
коригування митної вартості товарів,
запереченнях проти позову, апеляційній
скарзі не вказав, які саме існували
обмеження щодо прав позивача на
використання оцінюваних товарів,
передбачені ч. 1 ст. 58 Митного кодексу
України.

Суд першої інстанції правомірно не
прийняв до уваги доводи відповідача
про те, що ненадання позивачем
додаткових документів, передбачених ч.
3 ст. 53 Митного кодексу України, не дало
змоги відповідачеві визнати заявлену
декларантом митну вартість, оскільки
згідно із вимогами п. 3 ст. 53 Митного
кодексу України декларант зобов'язаний
надати додаткові документи за їх
наявності.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
товар поштучний/комплектний,
визначення митної вартості повинно
здійснюватись в розрахунку за одиницю
продукції, а не за кілограм, що було
зроблено відповідачем по справі.

Джерелом інформації для прийняття
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості слугувала наявна у
Харківської митниці цінова інформація,
наявна у ПІК "Іспектор 2006".

У ПІК "Інспектор 2006" відомості щодо
митної вартості товарів наведені у
розрахунку за кілограм, а відтак, дані
зазначеного інформаційного ресурсу не
можуть бути застосовані до спірних
відносин, з огляду на означений вище
характер ввезеного товару.

Колегія суддів зазначає, що не надано
доказів про навмисне заниження
позивачем вартості товару та не
доведено, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості сировини та вартості
ідентичних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України.

За відсутності таких доказів рішення
митного органу про коригування митної
вартості товару, прийняте за
другорядними методами, є таким, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що АТ
"Новий Стиль" до митного органу були
подані всі документи для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, належними
документами, наявними в матеріалах
справи, підтверджено ціну товару, який
був імпортований позивачем на митну
територію України на підставі
контракту № 19022014 від 19.02.2014р., тому
коригування митної вартості названого
товару відповідачем за другорядними
методами проведене з порушенням вимог
ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, тобто,
не на основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
підлягають обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно до вимог
п.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено те, що
документи, надані позивачем, на
підставі яких можна визначити митну
вартість товару, є недостатніми та
такими, що викликають сумнів і дають
підстави для визначення митної
вартості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позивачем
надані докази в підтвердження ним
правомірності визначення митної
вартості товару.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р. по
справі № 820/16750/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 15.12.2014 р.