Справа № 542/1066/14-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р. Справа №
542/1066/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 16.09.2014р.
по справі № 542/1066/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Новосанжарському районі
Полтавської області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач)
звернувся до Новосанжарського
районного суду м. Полтави з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області (надалі по тексту відповідач), в
якому просив:

- визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області щодо
відмови з 01.01.2014 року в перерахунку та
виплаті державної та додаткової пенсії
в розмірах, визначених ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області провести
починаючи з 01.01.2014 року нарахування та
виплату відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальних
пенсій за віком з урахуванням ч. 1ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат, та до змін в
законодавстві;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області подати звіт
до суду першої інстанції про виконання
судового рішення на протязі 1 місяця з
дня набрання законної сили постанови
суду.

Постановою Новосанжарського районного
суду м. Полтави від 16.09.2014р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області щодо
відмови ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2014 року
по 31.07.2014 року в перерахунку та виплаті
державної пенсії в розмірах,
визначених ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
протиправними;

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій відповідно до ст. 50,
ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'я у розмірі 75%
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ч. 1ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат за період з 01.01.2014
року по 31.07.2014 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції змінити в абзаці
другому та третьому резолютивної
частини постанови суду виключити "по
31.07.2014 року" та доповнити резолютивну
частину абзацом наступного змісту:
"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області подати звіт
до суду першої інстанції про виконання
судового рішення на протязі одного
місяця з дня набрання законної сили
постановою суду".

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач відноситься до 1 категорії
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
2 групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим
Полтавською обласною державною
адміністрацією 12 липня 2007 року та
довідкою МСЕК серії 7-66 ТЕ № 0343021 від
25.05.2007р.

Відмовляючи в задоволенні позову,, суд
першої інстанції виходив з того, що з
31.07.2014 року вимоги позивача щодо
здійснення перерахунку основної
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії в розмірі
75 % мінімальної пенсії за віком
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, а особам, які є інвалідами 2 групи
і віднесені до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 75 % мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до п.28 розділу 11 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" статтю 50
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено у такій редакції:
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам 2 групи - 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п.28 розділу 11 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" статтю до
ст. 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено у такій редакції:
у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими зокрема по 2
групі інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, статей 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян на 2013 рік делеговано Кабінету
Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31.12.2013 року.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" до 02.08.2014 року не було
встановлено обмеження щодо виплат
основної та додаткової пенсії, не
внесено змін до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Отже, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року діяли
положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до яких розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, а особам, які є інвалідами 2 групи
і віднесені до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 75 % мінімальної пенсії за
віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу основна та щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується з 01.01.2014 року в
розмірі встановленому постановою
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 року.

Між тим, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014
року Кабінету Міністрів України не
надано право змінювати розміри пенсії,
вищезазначених Законом України
"України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
03.08.2014 року, встановлено, що норми і
положення статей 50-54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

За таких обставин, правовідносини щодо
виплати державної та додаткової пенсії
особам, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС у період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року, регулюються Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а тому
застосування до таких правовідносин
підзаконного акту - постанови КМУ № 1210,
яка суперечить Закону № 796-ХІІ, є
помилковим, а з 03.08.2014 року Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" було надано повноваження
Кабінету Міністрів України визначати
розмір державної та додаткової пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів зазначає, що відповідач
виплачуючи позивачу з 03.08.2014 року
пенсію у порядку та розмірах,
встановлених Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.11.2011 року № 1210
діяв правомірно.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивача щодо перерахунку та виплати
пенсії за період з 31.07.2014 року по 02.08.2014
року, а тому рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги позивача, щодо зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області подати суду звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили,
з наступних підстав.

Положеннями КАС України визначені
загальні та спеціальні способи
судового контролю.

Загальний судовий контроль за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому ст. 181 КАС
України.

В свою чергу, спеціальні способи
судового контролю за виконанням
судових рішень закріплені статтею 267
КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України
визначено, що суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Вказані норми кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163 КАС України та абзацу п'ятого
пункту 4 частини першої статті 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що встановити
судовий контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем у справі, суд першої чи
апеляційної інстанції може під час
прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
шляхом зобов'язання суб'єкта владних
повноважень надати звіт про виконання
судового рішення, розгляду поданого
звіту на виконання постанови суду
першої, апеляційної чи касаційної
інстанцій, а в разі неподання такого
звіту - встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто, встановлення судового контролю
за виконанням судового рішення є
правом суду, а не його обов'язком, яке
реалізується виключено під час
прийняття постанови по суті.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку, прийняв правильне по
суті рішення, однак з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, в зв'язку з чим рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
16.09.2014р. по справі № 542/1066/14-а
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1 про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75% мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
31.07.2014 року по 02.08.2014 року та прийняти в
цій частині нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області щодо
відмови ОСОБА_1 починаючи з 31.07.2014 року
по 02.08.2014 року в перерахунку та виплаті
державної пенсії в розмірах,
визначених ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
протиправними.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області провести ОСОБА_1 нарахування та
виплату державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75% мінімальних пенсій
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
проведених виплат за період з 31.07.2014
року по 02.08.2014 року.

В іншій частині постанову
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 16.09.2014 року по
справі № 542/1066/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.Судді
Шевцова Н.В. Мінаєва О.М. Повний текст
постанови виготовлений 21.11.2014 р.