Справа № П/808/98/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № П/808/98/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Уханенка
С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
22.01.2014 року у справі № П/808/98/14 за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжсталь» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Запоріжсталь» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення рішення № від 26.12.2013
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення рішення є
необгрунтвоаним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки обов'язок щодо
подання податкової звітності був
належним чином виконаний, а помилки в
звітності виправлені.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.01.2014 року
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 26.12.2013 року.

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, не погодившись з рішенням
адміністративного суду першої
інстанції, звернулася з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
22.01.2014 року скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Зокрема заявник апеляційної скарги
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення прийняте в межах
повноважень, на підставі та у спосіб,
визначений Конституцією України та
Законами України, а відтак підстави для
його скасування відсутні.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовими особами СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі була проведена
камеральна перевірка щодо подання з
недостовірними відомостями та
помилками податкової звітності за
ф.№1ДФ ВАТ «Запоріжсталь» (код за
) за ІІІ квартал 2012 року, IV
квартал 2012 року, І квартал 2013 року, ІІ
квартал 2013 року, на підставі якої було
складено Акт № 271/30-00/00191230 від 10.12.2013
року.

В Акті перевірки зроблено висновок про
подання податкової звітності (форма
№1ДФ) не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями за ІІІ
квартал 2012 року, IV квартал 2012 року, І
квартал 2013 року, ІІ квартал 2013 року та є
порушенням п.п. «б» п.176.2 ст.176 розділу IV
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI із змінами та доповненнями,
розділу ІІІ Порядку заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку, затвердженого Наказом ДПА
України від 24.12.2010 року №1020,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції 13.01.2011 року за №46/18784.

Не погодившись з висновками
зазначеного Акту, Позивач подав
заперечення Відповідача.

Листом СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі №3842/10/30-00 від
25.12.2013 року, у задоволенні заперечення
було відмовлено.

На підставі акту перевірки № 271/30-00/00191230
від 10.12.2013 року, Відповідачем було
винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 26.12.2013
року, яким Позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 1020.00 грн., в
тому числі за основним платежем - 00.00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1020.00 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю
винесення вищезазначеного податкового
повідомлення рішення, Позивач
звернувся до суду з метою захисту свої
прав та інтересів.

Правомірність винесення податкового
повідомлення рішення № від 26.12.2013
року є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Позивачем у порядку та строки,
визначені Податковим кодексом України,
подані уточнюючі розрахунки
податкової звітності за формою №1-ДФ, в
яких виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, що
свідчить про відсутність податкового
правопорушення та як наслідок
застосування штрафних санкцій..

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеними висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

У відповідності до п.46.1 ст. 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Згідно з п.49.2 ст. 49 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
за кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Положеннями п.51.1 ст.51 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Відповідно до п.176.1 ст.176 Податкового
кодексу України платники податку
зобов'язані: вести облік доходів і
витрат в обсягах, необхідних для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку; подавати податкову декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього розділу таке подання є
обов'язковим.

Приписами п.176.2 ст.176 Податкового кодекс
України встановлено, що особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно зі ст.171 Податкового кодексу
України, особою, відповідальною за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
доходів у вигляді заробітної плати, є
роботодавець, який виплачує такі
доходи на користь платника податку.
Особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, є:
податковий агент - для оподатковуваних
доходів з джерела їх походження в
Україні; платник податку - для
іноземних доходів та доходів, джерело
виплати яких належить особам,
звільненим від обов'язків нарахування,
утримання або сплати (перерахування)
податку до бюджету.

Так, правила та порядок складання та
подання податкових розрахунків
затверджені наказом ДПА України від
24.12.2010 року №1020 «Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на корить
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) та порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку».

Відповідно до приписів зазначеного
Порядку, податковий розрахунок
подається окремо за кожний квартал
(податковий період) протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
подається. Податковий розрахунок
подається до органу ДПС за
місцезнаходженням податкового агента -
юридичної особи або її відокремлених
підрозділів чи до органу ДПС за
податковою адресою фізичної особи -
податкового агента.

Податковий розрахунок подається
податковими агентами із штатною
чисельністю працівників до 1000 осіб
єдиним документом на всіх, що працюють,
з обов'язковим заповненням їхніх
податкових номерів або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) - однією порцією. Якщо штатна
чисельність працівників є більшою ніж
1000 осіб, можливе подання податкового
розрахунку кількома порціями, кожна з
яких являє собою окремий податковий
розрахунок із своїм номером порції.
Строк подання останньої порції не
повинен перевищувати встановленого
строку подання податкового розрахунку.
Аркуші окремого податкового
розрахунку зшиваються.

Пунктом 119.2 ст.119 Податкового кодексу
України встановлено, що неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку, якщо такі
недостовірні відомості або помилки
призвели до зменшення та/або
збільшення податкових зобов'язань
платника податку та/або до зміни
платника податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником
податків, до якого протягом року було
застосовано штраф за таке саме
порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Зі змісту зазначених правових норм
вбачається, що обов'язок з обчислення,
утримання з доходів, що нараховуються
платнику, та перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків
покладається на податкового агента.
Так, податковий агент відповідно вимог
чинного законодавства зобов'язаний
своєчасно та повністю здійснювати
податкові операції та подавати у
строки податковий розрахунок про суми
доходу, нарахованого на користь
платників податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем була подана до Відповідача
податкова звітність про суми доходів
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, в яких були наявні помилки
та недостовірні відомості а саме:

- за III квартал 2012 року по строку 09.11.2012р.
(фактично надані 05.11.2012р. №,
№, №, №>, №):

- за IV квартал 2012 року по строку 11.02.2013р.
(фактично надані 08.02.2013р. №.
№. №, №. №);

- за І квартал 2013 року по строку 13.05.2013р.
(фактично надані 07.05.2013р. №,
№, №, №);

- за II квартал 2013 року по строку 09.08.2013р.
(фактично надані 30.07.2013р. №,
№, №, №).

Проте, внаслідок самостійного
виявлення помилок та неточностей, ВАТ
"Запоріжсталь" були подані уточнюючі
розрахунки податкової звітності (ф.№ І
-ДФ):

1) за III квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

2) за IV квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 21
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

3) за І квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

4) за II квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі".

Зазначені розрахунки податкової
звітності були подані позивачем до
проведення перевірки органом
державної податкової служби, що не
оспорюється сторонами.

Але, на думку податкового органу,
зазначені обставини, а саме подання
уточнюючих розрахунків не можуть
слугувати підставою для звільнення
платника податків від сплати штрафних
санкцій.

Між тим, приписами п.50.1 ст.50 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:а) або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
недоплати та штраф у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Зі змісту зазначених правових норм
вбачається, що платник податків, у разі
виявлення помилок в поданій ним
податковій звітності, може внести
відповідні зміни шляхом подання
уточнюючого розрахунку. Але, у разі,
якщо такі помилки призвели до
заниження податкових зобов'язань, то
платник податків має сплатити суму
недоплати та штрафні санкції.

Отже, вирішальним моментом при
притягненні особи до відповідальності
у вигляді штрафу за наявність помилок в
податкових деклараціях є вплив таких
помилок на податкове зобов'язання
особи.

Крім того, положеннями ст. 109
Податкового кодексу України
передбачено, що податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що податкове правопорушення є діянням,
яке призвело до невиконання або
неналежного виконання вимог,
встановлених Податковим кодексом
України, контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Так, податковим кодексом України
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування та усувати
самостійно виявлені помилки.

В даних правовідносинах, позивачем
було своєчасно подано податкову
звітність про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманих з них
податків за III квартал 2012р., за IV квартал
2012р., за І квартал 2013р., за II квартал
2013р. за формою 1ДФ.

Але внаслідок самостійного виявлення
помилок, Позивачем було надіслано
уточнюючі розрахунки в яких була
відображена додаткова інформація про
суму нарахованого та виплаченого
доходу за ознакою доходу №157.

Подаючи уточнюючий розрахунок, сума
податкових зобов'язань позивача, як
податкового агента щодо утримання та
сплати до бюджету податку з доходу, що
виплачується на користь платника
податку не змінилась, оскільки не було
занижено податкове зобов'язання,
відповідальність за яке передбачена
пп. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу
України.

Оскільки у діях позивача відсутня така
обов'язкова ознака податкового
правопорушення як протиправність в
частині нанесення шкоди правам та
інтересам держави, у тому числі
Державному бюджету України, то
притягнення особи до відповідальності
є протиправним, що в свою чергу
свідчить про протиправність винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.01.2014 року
є законною і обґрунтованою, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.01.2014 року
у справі № П/808/98/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко