Справа № 348/942/14-а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
Справа №
876/5174/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Надвірянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Надвірянського районного
суду Івано-Франківської області від
06.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Надвірянському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними, та
зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О
В И В :

15.04.2014 року позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Надвірянському районі
Івано-Франківської області про
визнання відмови неправомірною, та
зобов'язання призначити пільгову
пенсію.

Постановою Надвірянського районного
суду Івано-Франківської області від
06.05.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову управління
Пенсійного Фонду України в
Надвірнянському районі в перерахунку
пенсії позивачу з врахуванням
пільгового обчислення стажу.
Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в Надвірнянському районі
зарахувати в пільговому обчисленні
позивачу період роботи з 04.03.1984 року по
31.03.1986 року, з 01.04.1986 року по 29.12.1992 року
як трудовий стаж, вироблений в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та районах Крайньої
Півночі, зарахувавши один рік роботи за
один рік шість місяців. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області зробити
перерахунок пенсії позивачу з
врахуванням пільгового обчислення
стажу з 15.10.2013 року.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, зазначену постанову
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Надвірянському районі, яке
просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення Надвірянського
районного суду Івано-Франківської
області від 06.05.2014 року та в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані
тим, що рішення суду першої інстанції
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та суттєвим порушенням норм
процесуального права з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, що є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України
дану справу розглянуто в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», закону про
недержавне пенсійне забезпечення,
законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Відповідно до п. 4 ст. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058
-ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі Указ від 10 лютого 1960
року), постанови Ради Міністрів Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року (v1908400-67) «Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі»

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що приписами наведеної норми (в
редакції Закону N 32-V від 26.07.2006)
пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач працював в
Івано-Франківському управлінні
бурових робіт з 04.03.1984 року по 31.03.1986
року, з 01.04.1986 року по 29.12.1992 року
вахтовим експедиційним методом в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі та в районах Крайньої
Півночі, що підтверджується довідкою,
виданою ПАТ «Укрнафта»
Прикарпатського управління бурових
робіт № 10-222 від 19.02. 2014 р., яка уточнює
особливий характер праці чи умов праці,
необхідних для призначення пільгової
пенсії і яка підтверджує постійну
зайнятість на пільговій роботі.
Відповідно до Постанови Ради Міністрів
СРСР від 10.11.1967 року № 1029
Ханти-Мансійський округ відноситься до
місцевості прирівняної до районів
Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький
автономний округ Тюменської області
відноситься до районів Крайньої
Півночі.

Пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції Закону № 32-V
від 26.07.2006), передбачено, що пільгове
обчислення страхового стажу
проводиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами. Тобто, наявність письмового
трудового договору не є виключною і
єдиною підставою для пільгового
обчислення страхового стажу і вказана
норма надає особі можливість надавати
вказані документу за її вибором.

Враховуючи наведене колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суд першої інстанції що
позивач має право на пільгове
обчислення стажу в півтораразовому
розмірі за період його роботи з 04.03.1984
року по 31.03.1986 року та з 01.04.1986 року по
29.12.1992 року, оскільки з наданих ним
документів вбачається та не викликає
жодного сумніву той факт, що він,
працюючи в районі Крайньої Півночі та в
місцевості прирівняної до районів
Крайньої Півночі, користувався
пільгами, передбаченими Указом від 10
лютого 1960 року.

Також колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо застосування
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду відповідно до
ч. 2 ст. 99 КАС України який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, та задоволення
позовних вимог з 15.10.2013 року.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини справи, а судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Надвірянському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Надвірянського районного суду
Івано-Франківської області від 06.05.2014
року в справі № 348/942/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський