Справа № 813/7006/13-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
Справа № 876/13809/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Греділя Р. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційні скарги Національного
Банку України та ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року по справі №813/7006/13 - а за позовом
ОСОБА_1 до Національного Банку України,
третя особа - начальник Управління
Національного банку України у
Львівській області Гаврилець Іван
Михайлович про визнання факту
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії, відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного з
адміністративним позовом до
Національного банку України і просив:
визнати факт бездіяльності
Національного банку України та
начальника управління Національного
банку України у Львівській області
Гаврильця Івана Михайловича;
притягнути до адміністративної
відповідальності Національний банк
України та начальника Управління
Національного банку України у
Львівській області Гаврильця Івана
Михайловича за бездіяльність, а саме:
за нехтування рішеннями суду;
зобов'язати Національний банк України
розглянути його звернення у
відповідності до чинного
законодавства України; зобов'язати
Національний банк України вжити
адекватні заходи впливу до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» за неправомірні в
односторонньому порядку зміни умов
договору; зобов'язати Національний
банк України здійснити перевірку
законності зміни договорів між
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» та
працівниками Комунального закладу
Львівської обласної ради Львівська
обласна дитяча клінічна лікарня
«ОХМАТДИТ» у 2011 - 2012 роках; зобов'язати
Національний банк України здійснити
перевірку щодо дотримання
законодавства Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
під час укладання договорів з
клієнтами; зобов'язати Національний
банк України призупинити дію ліцензії,
виданої Публічному акціонерному
товариству «Райффайзен Банк Аваль», до
моменту забезпечення Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» здійснення діяльності
відповідно до чинного законодавства та
виконання рішення суду щодо
зобов'язання надавати можливість
отримувати інформацію виключно
державною мовою; зобов'язати
Національний банк України провести
заходи щодо забезпечення банками, які
працюють па території України,
можливості клієнтів вибирати
безкоштовну форму обслуговування
рахунків у рамках зарплатних проектів;
зобов'язати Національний банк України
провести заходи щодо забезпечення
банками, які працюють на території
України, можливості клієнтів
отримувати в повному обсязі інформацію
виключно державною мовою; зобов'язати
Національний банк України повернути
позивачу матеріальні збитки у розмірі
07 гривень 70 коп.; зобов'язати
Національний банк України повернути
йому моральну шкоду в розмірі 3 000
гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 10 грудня 2012 року визнано
неправомірними зміни умов договору
НОМЕР_1 від 19 березня 2004 року по
обслуговуванню його карткового
рахунку, які були здійснені в
односторонньому порядку Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» з переведенням на умови
пакету «Оптимальний Легкий». Цим же
рішенням зобов'язано ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» надавати йому (позивачу по
справі) інформацію у виписках банку про
рух коштів по картковому рахунку
виключно державною мовою. Проте,
начальник управління Національного
банку України у Львівській області
Гаврилець Іван Михайлович на
особистому прийомі 15 травня 2013 року,
Управління національного банку
України у Львівській області своїм
листом від 10 червня 2013 року №10 - 013/2820 та
Національний банк України листами від
21 червня 2013 року №25 - 313/7464 та від 31 липня
2013 року №25 - 313/9276 відмовились
виконувати рішення суду щодо
припинення порушень законодавства
України публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль», а
також не вжили заходів впливу до
вказаної установи банку. Вважає, що у
даному випадку має місце протиправна
бездіяльність. Ним були понесені
витрати на подання заяв у сумі 7 гривень
70 коп., що становить розмір
матеріальної шкоди. Крім цього йому
було завдано моральну шкоду, яку він
оцінює у 3 000 гривень.

Ухвалою від 22 жовтня 2013 року
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Національного банку України про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії, стягнення
матеріальної та моральної шкоди в
частині позовної вимоги про
притягнення до адміністративної
відповідальності Національного банку
України та начальника Управління
Національного банку України у
Львівській області Гаврильця Івана
Михайловича закрито на підставі ст. 157
ч. 1 п. 1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково: зобов'язано
Національний банк України вжити
адекватні заходи впливу до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» за неправомірні в
односторонньому порядку зміни умов
договору. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Позивач та Національний банк України
не погодилися із постановою суду
першої інстанції у відповідних
частинах, що стосується їх інтересів і
оскаржили її щодо прийнятих рішень в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

При цьому відповідач вважає незаконним
оскаржуване судове рішення в частині
задоволення позовних вимог у зв'язку з
невідповідністю висновків суду першої
інстанції обставинам справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, і просить в цій
частині скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на ті обставини, що судове
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 грудня 2012 року
стосується виключно взаємних прав і
обов'язків сторін даної цивільної
справи та не зобов'язує Національний
банк України до жодних дій. Крім цього
зазначає, що законодавством не
передбачено застосування заходів
впливу до банку на підставі рішення
суду. Задовольнивши вказану позовну
вимогу, суд першої інстанції фактично
допустив втручання в повноваження та
діяльність Національного банку
України.

Позивач, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що суд першої інстанції,
приймаючи рішення про відмову в
задоволенні зазначеної частини
позовних вимог, не врахував положень як
Кодексу адміністративного судочинства
України так і вимог Законів України
«Про Національний банк України», «Про
банки і банківську діяльність», «Про
засади державної мовної політики»,
«Про інформацію», «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні», «Про захист прав
споживачів».

Оскаржувана постанова в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
винесена судом першої інстанції з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню у цій частині з прийняттям
нової постанови про задоволення цієї
частини позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав
подану ним апеляційну скаргу, доводів
апеляційної скарги відповідача не
визнав і вважає, що з наведених ним
підстав постанова суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог підлягає
скасуванню, а позовні вимоги -
задоволенню.

Представник відповідача не погодився з
апеляційною скаргою позивача. При
цьому підтримує доводи апеляційної
скарги Національного банку України,
яку просить задовольнити.

Третя особа в судове засідання не
прибула, хоча повідомлялася належним
чином та у встановленому законом
порядку про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи. При
цьому судом апеляційної інстанції не
визнавалася обов'язковою участь в
апеляційному розгляді справи третьої
особи, а тому вищевикладені обставини у
відповідності до ст. 196 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджають апеляційному
перегляду справи за відсутності
третьої особи.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи
позивача та представника відповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Національного банку України підлягає
задоволенню, а в задоволенні
апеляційної скарги позивача слід
відмовити з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
заяви позивача розглянуто об'єктивно
та у термін, встановлений Законом
України «Про звернення громадян»,
обґрунтована відповідь надана на кожне
із зазначених у заявах прохань. Тому
суд вважав, що у задоволенні
адміністративного позову у цій частині
слід відмовити. Суд дійшов висновку, що
рішення Личаківського районного суду
м. Львова, яким встановлено порушення
публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» банківського
законодавства стосовно позивача, є
достатньою підставою для
Національного банку України для
застосування заходів впливу до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», адекватних
вчиненому порушенню. У зв'язку з цим суд
вважав, що адміністративний позов у цій
частині слід задовольнити.

Крім цього суд першої інстанції вважав,
що у відповідача відсутні правові
підстави для проведення перевірки ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за заявою
клієнта банку з питань, зазначених у
такій заяві, тому і вимоги позивача у
цій частині не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції виходив з того, що
перелік підстав для відкликання
Національним банком України
банківської ліцензії є вичерпним та не
містить положень про не здійснення
банком діяльності відповідно до
чинного законодавства чи невиконання
банком рішення суду. Також можливість
призупинення дії ліцензії не
передбачена положеннями чинних
нормативно - правових актів. Згідно ст.
24 Закону України «Про оплату праці» за
особистою письмовою згодою працівника
виплата заробітної плати може
здійснюватися через установи банків,
поштовими переказами на вказаний ними
рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою
цих послуг за рахунок роботодавця, що у
свою чергу підтверджує відсутність у
Національного банку України правових
підстав для покладення на банки
обов'язку безкоштовного
обслуговування рахунків фізичних осіб
у рамках зарплатних проектів, оскільки
послуги банку з виплати заробітної
плати зобов'язаний оплачувати
роботодавець. Порушене право позивача
на отримання інформації у виписках
банку про рух коштів на картковому
рахунку виключно державною мовою
відновлено рішенням суду у цивільній
справі. Вказане рішення, у випадку його
невиконання у добровільному порядку,
може бути виконано у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження». Інші особи, які
вважають, що їхнє право на отримання
інформації від банку виключно
українською мовою порушено банком, не
позбавлені права на звернення до суду
із позовом про відновлення такого
права. Тому суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову у частині
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести заходи щодо
забезпечення банками, які працюють на
території України, можливості клієнтів
отримувати в повному обсязі інформацію
виключно державною мовою.

За висновком суду першої інстанції
оплата послуг установи поштового
зв'язку не є матеріальними збитками у
розумінні ст. 22 Цивільного кодексу
України, сама квитанція не підтверджує
понесення витрат саме позивачем. Крім
цього, суд першої інстанції зазначив,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження факту заподіяння
відповідачем душевних страждань або
втрат немайнового характеру, не
обґрунтовано розміру суми
відшкодування, в якій позивач оцінює
завдану йому моральну шкоду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
продала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанції та
підтверджується матеріалами справи
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 10 грудня 2012 року у справі
№2/1312/2290/12 частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль»: визнано в односторонньому
порядку зміни умов договору НОМЕР_1 від
19 березня 2004 року по обслуговуванню
карткового рахунку позивача,
укладеного з Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» з
переведенням на умови пакету
«Оптимальний Легкий» неправомірним;
зобов'язано Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
надавати позивачу інформацію у
виписках банку про рух коштів на
картковому рахунку НОМЕР_1 виключно
державною мовою. Ухвалою колегії
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2013 року казане
рішення залишено без змін.

15 травня 2013 року позивач звернувся до
голови Національного банку України та
начальника управління Національного
банку України у Львівській області із
заявою, у якій просив: притягнути до
адміністративної відповідальності ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за
неправомірні в односторонньому
порядку зміни умов договорів з
працівниками Комунального закладу
Львівської обласної ради Львівська
обласна дитяча клінічна лікарня
«ОХМАТДИТ»; зобов'язати ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» повернути
обслуговування зарплатних карткових
рахунків працівників Комунального
закладу Львівської обласної ради
Львівська обласна дитяча клінічна
лікарня «ОХМАТДИТ» до попереднього
тарифу згідно умов договорів 2004 року;
зобов'язати ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» повернути незаконно
відраховані кошти за обслуговування
рахунків працівників Комунального
закладу Львівської обласної ради
Львівська обласна дитяча клінічна
лікарня «ОХМАТДИТ» на їх основні
рахунки; провести заходи щодо
забезпечення банками, які працюють на
території України можливості клієнтів
вибирати безкоштовну форму
обслуговування рахунків у рамках
зарплатних проектів; забезпечити
постійний нагляд за діяльністю банків
щодо надання ними можливості клієнтам
вибирати безкоштовну форму
обслуговування рахунків у рамках
зарплатних проектів; призупинити дію
ліцензії, виданої Публічному
акціонерному товариству «Райффайзен
Банк Аваль», до моменту забезпечення
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» здійснення
діяльності відповідно до чинного
законодавства та виконання рішення
суду щодо зобов'язання надавати
інформацію виключно державною мовою;
притягнути до адміністративної
відповідальності ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» за обмеження клієнтів
отримувати інформацію державною мовою;
провести заходи щодо забезпечення
банками, які працюють на території
України, можливості клієнтів
отримувати в повному обсязі інформацію
виключно державною мовою; забезпечити
постійний нагляд за діяльністю банків
щодо можливості клієнтів отримувати в
повному обсязі інформацію виключно
державною мовою; зобов'язати ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та інші банки
України забезпечити захист даних своїх
клієнтів згідно з нормами чинного
законодавства.

Управління Національного банку
України у Львівській області листом за
№10 - 013/2820 від 10 червня 2013 року надало
позивачу відповідь на вказану заяву.
Згідно змісту відповіді до функцій
нагляду не належить контроль за
тарифною політикою банку, а проведення
перевірок банків на підставі звернень
громадян законодавчими актами не
передбачено. Викладені у заяві факти не
є підставою для позбавлення банку
банківської ліцензії. Статтею 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» банкам надано право
самостійно встановлювати процентні
ставки та комісійну винагороду за
своїми операціями і Національний банк
України та банки не відповідають за
зобов'язаннями один одного.

Згідно листа Національного банку
України №25 - 313/7464 від 21 червня 2013 року
позивача повідомлено про умови
обслуговування рахунків, відкритих для
зарахування заробітної плати
роботодавцем (у тому числі тарифи за
обслуговування), а також про
застосування положень Закону України
«Про засади державної мовної
політики».

Крім цього, 26 червня 2013 року позивач
звернувся до голови Національного
банку України із заявою, у якій просив
притягнути до відповідальності
начальника управління Національного
банку України у Львівській області за
неналежний особистий прийом та
неналежний розгляд його звернення;
вжити адекватні заходи впливу до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» за
неправомірні в односторонньому
порядку зміни умов договорів з
працівниками Комунального закладу
Львівської обласної ради Львівська
обласна дитяча клінічна лікарня
«ОХМАТДИТ»; зобов'язати Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» повернути незаконно
змінене обслуговування зарплатних
карткових рахунків працівників
комунального закладу Львівської
обласної ради «Львівська обласна
дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ»» до
попереднього тарифу відповідно до умов
договорів 2004 року; зобов'язати Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» повернути незаконно
відраховані кошти за обслуговування
рахунків працівників комунального
закладу Львівської обласної ради
«Львівська обласна дитяча клінічна
лікарня «ОХМАТДИТ» на їх основні
рахунки; провести заходи щодо
забезпечення банками, які працюють па
території України, можливості клієнтів
вибирати безкоштовну форму
обслуговування рахунків у рамках
зарплатних проектів; забезпечити
постійний нагляд за діяльністю банків
щодо надання ними можливості клієнтам
вибирати безкоштовну форму
обслуговування рахунків у рамках
зарплатних проектів; призупинити дію
ліцензії, виданої Публічному
акціонерному товариству «Райффайзен
Банк Аваль» до моменту забезпечення
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» здійснення
діяльності відповідно до чинного
законодавства та виконання рішення
суду щодо зобов'язання надавати
можливість отримувати інформацію
виключно державною мовою; притягнути
до адміністративної відповідальності
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» за обмеження
клієнтів отримувати інформацію
державною мовою; провести заходи щодо
забезпечення банками, які працюють на
території України, можливості клієнтів
отримувати в повному обсязі інформацію
виключно державною мовою; забезпечити
постійний нагляд за діяльністю банків
щодо можливості клієнтів отримувати в
повному обсязі інформацію виключно
державною мовою; зобов'язати Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» та інші банки України
забезпечити захист даних своїх
клієнтів згідно норм чинного
законодавства.

На зазначену заяву Національний банк
України листом №25 - 313/9276 від 31 липня 2013
року надав позивачу відповідь.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновками суду першої
інстанції з посиланням на відповідні
норми Закону України «Про звернення
громадян» щодо розгляду заяв позивача
та письмового повідомлення позивача.

Також суд апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими посилання суду першої
інстанції у своїх висновках на
положення Закону України «Про
Національний банк України» щодо
порядку та форм здійснення нагляду, а
також щодо відсутності підстав для
здійснення перевірки у даному випадку
з посиланням і на Положення про
планування та порядок проведення
інспекційних перевірок, затвердженого
Постановою Правління Національного
банку України № 276 від 17 липня 2001 року.

Обгрунтованим і законним є висновок
суду першої інстанції про відсутність
у відповідача обов'язку здійснювати
контроль за встановленням, зміною чи
припиненням договірних відносин між
банками та їхніми клієнтами, а також
обов'язку здійснювати контроль за
дотриманням банками вимог Закону
України «Про засади державної мовної
політики». Такий висновок узгоджується
із відповідними нормами Закону України
«Про Національний банк України».

Суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи та
вірно визначив відповідні їм
правовідносини щодо зупинення
банківської ліцензії і висновки суду
першої інстанції у цій частині
узгоджуються з положеннями Закону
України «Про банки і банківську
діяльність».

Також банки самостійно встановлюють
процентні ставки та комісійну
винагороду за надані послуги і
відповідно до ст. 24 Закону України «Про
оплату праці» за особистою письмовою
згодою працівника виплата заробітної
плати може здійснюватися через
установи банків, поштовими переказами
на вказаний ними рахунок (адресу) з
обов'язковою оплатою цих послуг за
рахунок роботодавця. Тому суд вірно
вважав, що у Національного банку
України відсутні правові підстави для
покладення на банки обов'язку
безкоштовного обслуговування рахунків
фізичних осіб у рамках зарплатних
проектів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
послався на норми Конституції України
та Закону України «Про засади
державної мовної політики» при
обґрунтуванні свого висновку щодо
права позивача на отримання інформації
по картковому рахунку державною мовою.
Порушення права позивача визнав і
Личаківський районний суд м. Львова при
вирішення цивільної справи і таке
право поновлено судом, а інші особи,
права яких порушуються, не позбавлені
можливості звернутися до суду за
захистом такого права.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновків суду першої
інстанції, які ґрунтуються на
правильно встановлених обставинах
справи та правильному застосуванню
норм матеріального права.

Разом з цим колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції, задовольняючи вимогу
позивача щодо зобов'язання відповідача
вжити адекватні заходи впливу до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» за
неправомірні в односторонньому
порядку зміни умов договору, прийшов до
помилкового висновку.

Суд першої інстанції вважав, що
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова встановлено порушення
публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» банківського
законодавства стосовно позивача, що у
свою чергу є достатньою підставою для
Національного банку України для
застосування заходів впливу до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», адекватно
вчиненому порушенню.

Проте, відповідно до ст. 73 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» Національному банку
України надано право застосовувати
заходи впливу адекватно вчиненому
порушенню у випадках встановлення в
ході перевірки порушень, зокрема,
банками банківського законодавства,
нормативно - правових актів
Національного банку України. Тобто,
Національний банк України має право на
застосування заходів впливу і тільки
за результатами перевірок. Таким чином
у даному випадку відсутні законодавчі
підстави для прийняття судом рішення
про задоволення вимоги позивача в цій
частині.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин. У
відповідності до ст. 6 цього Кодексу
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права, свободи або інтереси. У разі
якщо фактично спір між суб'єктами
судового адміністративного процесу не
існує, то спірні правовідносини не
виникають, а відтак і право на
звернення до суду не може бути
реалізовано. У даному випадку
позивачем не обґрунтовано які саме
його права чи інтереси порушуються
внаслідок невжиття відповідачем
адекватних заходів впливу і яким чином
вжиття відповідачем адекватних
заходів впливу захищає його (позивача)
права.

Тому вказана вимога позивача до
задоволення не підлягає і, відповідно,
не підлягають до задоволення і вимоги
про зобов'язання відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, які були
пред'явлені у відповідності до ст. 21
Кодексу адміністративного судочинства
України в одному провадженні із
вимогами вирішити публічно - правовий
спір, так як в ході розгляду справи не
встановлено порушення прав позивача у
сфері публічних правовідносин.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є,
зокрема невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також
порушення норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Тобто, в даному випадку, внаслідок
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права безпідставно
задоволено вимогу позивача.

Тому, апеляційну скаргу відповідача
слід задовольнити повністю: скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову у цій частині.

Апеляційну скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції в частині
прийнятого рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог - без змін.

Крім цього, ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 грудня 2013 року позивачу
відстрочено сплату судового збору до
вирішення справи (ухвалення судового
рішення) судом апеляційної інстанції.

Тому, відповідно до ст. 88 ч. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
з відповідача слід стягнути 275 гривень
28 коп. судового збору, виходячи із
обсягу пред'явлених позовних вимог,
прийнятого судом першої інстанції
рішення з приводу позовних вимог та меж
оскарження рішення в апеляційному
порядку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду при визначенні суми судового
збору, яка підлягає стягненню з
позивача, виходить із ставок судового
збору, який підлягає сплаті при
поданні до адміністративного суду
позовних заяв та апеляційного
оскарження судових рішень суду першої
інстанції, встановлених ст. 4 Закону
України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного Банку
України задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року по справі №813/7006/13 - а в частині
задоволення позовних вимог скасувати
та прийняти у цій частині нову
постанову.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Національного Банку
України, третя особа - начальник
Управління Національного банку
України у Львівській області Гаврилець
Іван Михайлович, про визнання факту
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії, відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди в частині
зобов'язання Національного банку
України вжити адекватні заходи впливу
до публічного акціонерного товариства
«Райфайзен Банк Аваль» за неправомірні
в односторонньому порядку зміни умов
договору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року в іншій частині - без
змін.

Стягнути із ОСОБА_1 в доход держави 275
гривень 28 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили, а у випадку складення
постанови в повному обсязі відповідно
до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України - у цей же строк з
дня складення постанови суду в повному
обсязі безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Постанову у повному обсязі
складено 09 грудня 2014 року