Справа № П/811/4037/14
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №П/811/4037/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Момонт Г.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді
адміністративну справу
до відповідача: Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області
про визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на посаді, визнання
незаконними дій, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди,
секретаря судового засідання -
представника відповідача - Дмитренка
ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
- визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення з посади
завідувача юридичним сектором
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області ОСОБА_1 №536-к від 21 жовтня 2014
року Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
- поновлення ОСОБА_1 на посаді
завідувача юридичним сектором
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
- визнання незаконними дій посадових
осіб Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області щодо ненадання відпусток
- зобов'язання Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області надати ОСОБА_1
відпустку по догляду за дитиною віком
- стягнення з Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області на користь
ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі
подвійного посадового окладу за місцем
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що його звільнено без згоди
профспілкового органу членом якого він
є. Також позивач зазначає, що
відповідачем безпідставно не надано
йому відпустку терміном три
календарних дні відповідно до п.2.1.26
Колективного договору, відпустку без
збереження заробітної плати та
відпустку по догляду за дитиною віком
до трьох років, а також відпустку
відповідно до заяви про перенесення
відпустки в зв'язку з перебуванням на
лікарняному. Окрім того, ОСОБА_1
зазначає, що відповідач позбавив його
права на працю та можливості заробляти
собі і своїй родині на життя, що
призвело до моральних переживань
позивача, втрати душевного спокою та
постійного перебування у стресовому
стані, що обумовило загострення
Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву у
відповідності до якого позовні вимоги
ним не визнаються у повному обсязі,
оскільки позивач півроку був відсутній
на роботі і не повідомляв про своє
місцезнаходження і причини неявки на
роботу. Відповідач вказує, що на день
звільнення позивача із займаної посади
він не був членом професійної спілки,
що діє в Державній інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області, а тому згода
профспілкового органу на його
звільнення не потрібна.
Відповідач також зазначає, що стосовно
надання відпустки при народженні
дитини позивач звернувся 11.09.2014 р.,
натомість дитина народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому надання такої
відпустки було б безпідставним.
Відповідач вказує, що надання
відпустки без збереження заробітної
плати здійснюється за згодою сторін,
однак Державна інспекція сільського
господарства в Кіровоградській
області не надала такої згоди. Щодо
надання відпустки для догляду за
дитиною віком до трьох років, то
позивача повідомлено, що поданих ним
документів не достатньо для отримання
такої відпустки. Також відповідач
наголошує, що ОСОБА_1 надана відповідь
на його заяву про перенесення щорічної
відпустки у зв'язку з перебуванням на
Відповідач також зауважує, що
позивачем не зазначено у чому саме
полягає моральна шкода та якими саме
діями заподіяно цю шкоду.
У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
Представники відповідача заперечили
проти задоволення позовних вимог з
підстав, зазначених у запереченнях на
адміністративний позов.
На підставі ч.3 ст.160 КАС України в
судовому засіданні 11.12.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
у строк до 17.12.2014 р., про що повідомлено
сторонам під час проголошення вступної
та резолютивної частини постанови в
судовому засіданні.
Дослідивши подані позивачем та
відповідачами документи і матеріали,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті,
адміністративний суд,
ОСОБА_1 наказом Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області від 16.11.2012 р.
№260-к призначений на посаду завідувача
юридичного сектору Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області (а.с.33).
Наказом Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області від 21.10.2014 р.
№536-к ОСОБА_1 звільнено з посади
завідувача юридичного сектору
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області з 21 жовтня 2014 року у зв'язку з
нез'явленням на роботу протягом більш
як чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності згідно з
п.5 ст.40 КЗпП України (а.с.34).
З огляду на зміст ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу» від 16.12.1993 р.
№3723-ХІІ державна служба може бути
припинена, зокрема, за наявності
загальних підстав передбачених ст.36
Кодексу законів про працю України.
Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП
України підставою припинення
трудового договору є його розірвання з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (ст.40, 41 КЗпП
У відповідності до ч.1 ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник, крім випадків,
коли розірвання трудового договору із
зазначених підстав здійснюється з
прокурором, працівником органу
внутрішніх справ, Служби безпеки
України, Державного бюро розслідувань
України чи органу, що здійснює контроль
за додержанням податкового
Згідно з абз.6 ч.1 ст.431 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках звільнення
працівника, який не є членом первинної
профспілкової організації, що діє на
підприємстві, в установі, організації.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» від
15.09.1999 р. №1045-ХIV первинна організація
профспілки - добровільне об'єднання
членів профспілки, які, як правило,
працюють на одному підприємстві, в
установі, організації незалежно від
форми власності і виду господарювання
або у фізичної особи, яка використовує
найману працю, або забезпечують себе
роботою самостійно, або навчаються в
одному навчальному заклад
На підставі ч.2 ст.11 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» статус первинних мають
профспілки чи організації профспілки,
які діють на підприємстві, в установі,
організації, навчальному закладі або
об'єднують членів профспілки, які
забезпечують себе роботою самостійно
чи працюють на різних підприємствах, в
установах, організаціях або у фізичних
Судом встановлено, що у Державній
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області діє первинна
профспілкова організація Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області, яка входить
до Кіровоградської міської
профспілкової організації працівників
агропромислового комплексу (а.с.70, 71,
13.10.2014 р. Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області звернулася до
Кіровоградської міської профспілкової
організації працівників
агропромислового комплексу з поданням
№3884/01-12/1 про надання згоди на
звільнення ОСОБА_1 (а.с.39-40).
Листом від 21.10.2014 р. №12/2 Кіровоградська
міська профспілкова організація
працівників агропромислового
комплексу повідомила відповідача, що
згідно з протоколом №27 від 20.10.2014 р. на
засіданні профкому Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області розглянуто та
задоволено заяву ОСОБА_1 про виключення
його з членів профспілки та складу
профкому з 10.10.2014 р. (а.с.41).
Натомість відповідно до листа
Регіональної професійної спілки
працівників аграрного сектору від
14.11.2014 р. №2/2 ОСОБА_1 є членом
Регіональної професійної спілки
працівників аграрного сектору з
моменту її створення, тобто з 20.08.2014 р.
Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що Державна
інспекція сільського господарства в
Кіровоградській області не зверталася
до Регіональної професійної спілки
працівників аграрного сектору з
поданням про розірвання трудового
договору, так як первинна профспілкова
організація вказаного профспілкового
органу в Державній інспекції
сільського господарства
Кіровоградської області не діє.
У відповідності до ч.1 ст.11 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» для
представництва і здійснення захисту
прав та інтересів членів профспілок на
відповідному рівні договірного
регулювання трудових і
соціально-економічних відносин
профспілки, організації профспілок
можуть мати статус первинних, місцевих,
обласних, регіональних,
республіканських, всеукраїнських.
З огляду на п.1 Статуту Регіональної
професійної спілки працівників
аграрного сектору, членом якої позивач
був на час звільнення та розгляду
справи, має статус регіональної
У судовому засіданні позивач пояснив,
що членами профспілки, у тому числі
працівниками Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області, створено
первинну профспілкову організацію, яка
очолюється ним та поширює свою дію на
Суд зауважує, що саме по собі членство
працівників установи у професійній
спілці не є безумовним доказом
створення та діяльності в такій
установі первинної профспілкової
організації відповідної профспілки.
Разом з тим, позивачем не надано до суду
доказів створення, обрання виборного
органу та дії в Державній інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області первинної
профспілкової організації
Регіональної професійної спілки
працівників аграрного сектору.
За таких умов суд дійшов висновку, що
звільнення ОСОБА_1 з посади за
ініціативою власника чи
уповноваженого ним органу, у тому числі
з підстав визначених п.5 ч.1 ст.40 КЗпП
України, могло бути здійснено
відповідачем без згоди виборного
органу первинної профспілкової
У відповідності до п.5 ч.1 ст.40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках нез'явлення на
роботу протягом більш як чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, не рахуючи відпустки
по вагітності і родах, якщо
законодавством не встановлений
триваліший строк збереження місця
роботи (посади) при певному
З аналізу зазначеної норми судом
встановлено, що звільнення працівника
з підстави передбаченої п.5 ч.1 ст.40 КЗпП
України можливе за наявності двох умов:
спливу чотирьохмісячного строку,
протягом якого працівник не
з'являється на роботу та встановлення
факту безперервної непрацездатності
працівника упродовж зазначеного часу.
При цьому відсутність хоча б однієї з
перелічених умов виключає можливість
застосування п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України як
підстави для звільнення працівника.
Судом встановлено, що у відповідності
до листків непрацездатності ОСОБА_1
перебував на лікарняному з 27.04.2014 р. по
01.05.2014 р., стати до роботи - 02.05.2014 р.
(а.с.18); з 29.05.2014 р. по 06.06.2014 р., стати до
роботи - 07.06.2014 р. (а.с.19); з 10.06.2014 р. по
13.06.2014 р., стати до роботи - 14.06.2014 р.
(а.с.63); з 16.06.2014 р. по 20.06.2014 р., стати до
роботи - 21.06.2014 р. (а.с.63); з 01.08.2014 р. по
08.08.2014 р., стати до роботи - 09.08.2014 р.
(а.с.61); з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 20.08.2014 р., стати
до роботи - 21.08.2014 р. (а.с.61); з 21.08.2014 р. по
01.09.2014 р., стати до роботи - 02.09.2014 р.
(а.с.62); з 02.09.2014 р. по 12.09.2014 р., стати до
роботи - 13.09.2014 р. (а.с.62).
Окрім того, у відповідності до листа
Комунального закладу «Кіровоградська
міська лікарня швидкої медичної
допомоги» від 09.10.2014 р. №1584 ОСОБА_1 з
23.06.2014 р. по 01.07.2014 р. знаходився на
стаціонарному лікуванні в КЗ
«Кіровоградська міська лікарня
швидкої медичної допомоги» в
хірургічному відділенні №1 та йому
виданий лікарняний лист №164305 з 23.06.2014 р.
по 01.07.2014 р., до праці - 02.07.2014 р. (а.с.50).
Відповідно до листа Кіровоградської
центральної районної лікарні
Кіровоградської області від 17.10.2014 р.
№1123 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з
22.09.2014 р. по 03.10.2014 р. (а.с.51).
Як встановлено судом, про своє
перебування на лікарняному позивач
повідомив Державну інспекцію
сільського господарства в
Кіровоградській області телеграмами
від 29.04.2014 р. (а.с.69) та від 30.05.2014 р. (а.с.67)
Проте у подальшому про причини
нез'явлення на роботі ОСОБА_1
роботодавця не повідомляв, листки
непрацездатності не здавав, у зв'язку з
чим у табелях обліку робочого часу за
період з 10.06.2014 р. по 21.10.2014 р. відносно
ОСОБА_1 робилися відмітки про
відсутність на робочому місці з
нез'ясованих причин (а.с.83-105).
Позивач у судовому засіданні
повідомив, що чинним законодавством не
встановлено строків подання
працівником листків непрацездатності,
а тому він вважав за необхідне подати
усі листки непрацездатності у перший
день свого виходу на роботу, однак до
21.10.2014 р. на роботу не виходив.
Крім того, у судовому засіданні позивач
наполягав на тому, що відповідачем
безпідставно звільнено його з посади у
відповідності до п.5 ч.1 ст.40 КЗпП
України, оскільки його тимчасова
непрацездатність не складала
безперервно чотирьох місяців. Так,
позивач пояснив, що у липні 2014 року він
на лікарняному не перебував, листків
непрацездатності не отримував, на
роботу не з'являвся, позаяк не бажав
працювати з новим керівником Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області.
У судовому засіданні встановлено, що у
період з 27.04.2014 р. по 21.10.2014 р., тобто
понад чотири місяці позивач не
з'являвся на роботі, при цьому лише у
періоди з 27.04.2014 р. по 01.05.2014 р., з 29.05.2014 р.
по 01.07.2014 р., з 01.08.2014 р. по 12.09.2014 р. та з
22.09.2014 р. по 03.10.2014 р. ОСОБА_1 був
відсутній на роботі внаслідок
тимчасової непрацездатності,
натомість в інший час позивач був
відсутній на робочому місці з у зв'язку
з перебуванням у відпустці, а також без
наявності поважних причин. Разом з тим
суд зауважує, що жоден з періодів
відсутності позивача на робочому місці
внаслідок тимчасової непрацездатності
не становить безперервно чотири
Відтак матеріалами справи та
обставинами встановленими в судовому
засіданні не підтверджено факту
відсутності позивача на роботі
протягом більш як чотирьох місяців
підряд саме внаслідок тимчасової
непрацездатності, а тому відповідачем
безпідставно звільнено ОСОБА_1 з посади
на підставі п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України.
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що наказ від 21.10.2014 р. №536-к
прийнято відповідачем необґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мали значення для його прийняття, а
тому позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування такого
наказу, а також про поновлення позивача
на посаді завідувача юридичним
сектором Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області, підлягають
Також позивачем оскаржуються дії
відповідача щодо ненадання йому
Так, 11.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою від 05.09.2014 р. про
надання додаткової оплачуваної
відпустки терміном 3 дні з 15.09.2014 р.
відповідно до п.2.1.26 Колективного
договору в зв'язку з народженням дитини
Листом від 12.09.2014 р. №3603/01-12/1
Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області повідомила
позивача, що з огляду на Закон України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» відповідач не має фінансової та
законодавчої можливості задовольнити
У судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що ОСОБА_1
звернувся із заявою про надання
відпустки при народженні дитини не
одразу, а лише через місяць після
народження дитини, а тому у відповідача
не було підстав для надання вказаної
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР
установлено види відпусток. Водночас, з
огляду на частину 2 зазначеної статті,
законодавством, колективним договором,
угодою та трудовим договором можуть
установлюватись інші види відпусток.
Відповідно до пп.2.1.26 п.2.1 Розділу ІІ
Колективного договору Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області на 2012 - 2015 рік,
затвердженого конференцією
представників трудового колективу
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області від 24.05.2012 року та
зареєстрованого Реєстраційною палатою
Виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради 05.06.2012 р. (далі за текстом -
Колективний договір), адміністрація
зобов'язується надавати додаткову
відпустку зі збереженням заробітної
плати у випадках: народження дітей
(батькові) - 3 дні; призов на військову
службу дітей працівника - 3 дні; смерті
одного з подружжя або близьких родичів
(батьків, дітей, сестер, братів) - 3 дні;
одруження працівника або його дітей - 3
Із аналізу зазначеної норми судом
встановлено, що право на одержання
додаткової відпустки згідно з пп.2.1.26
Колективного договору виникає у
працівника з настанням відповідної
події та може бути реалізоване таким
працівником саме у цей час. При цьому ні
Законом України «Про відпустки», ні
Колективним договором не передбачено
обов'язку роботодавця щодо перенесення
додаткових відпусток зі збереженням
заробітної плати на інший період.
У відповідності до свідоцтва про
народження Серії НОМЕР_1 донька
позивача - ОСОБА_3 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15), а відтак право на
одержання додаткової відпустки зі
збереженням заробітної плати при
народженні дітей у ОСОБА_1, як батька
дитини, виникло саме ІНФОРМАЦІЯ_1
Натомість із заявою про надання
відпустки згідно з пп.2.1.26 Колективного
договору від 05.09.2014 р. позивач звернувся
лише 11.09.2014 р., що унеможливлює
реалізацію відповідачем зазначеної
норми Колективного договору та надання
ОСОБА_1 відповідної відпустки.
08.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про надання
відпустки без збереження заробітної
плати терміном 14 календарних днів з
18.09.2014 р. у зв'язку з сімейними
обставинами (а.с.10).
Листом від 12.09.2014 р. №3602/01-12/1
Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області повідомила
позивача, що упродовж останніх
чотирьох місяців він був відсутній на
роботі з невідомих причин, жодних
довідок, лікарняних листків та
будь-яких інших документів не надав
Суд зауважує, що Закон України «Про
відпустки» розрізняє відпустки без
збереження заробітної плати, що
надаються працівникові в обов'язковому
порядку (ст.25) та відпустки без
збереження заробітної плати за згодою
Відповідно до ст.26 Закону України «Про
відпустки» за сімейними обставинами та
з інших причин працівнику може
надаватися відпустка без збереження
заробітної плати на термін,
обумовлений угодою між працівником та
власником або уповноваженим ним
органом, але не більше 15 календарних
Таким чином, зазначена відпустка
надається працівникові за умови
досягнення згоди з роботодавцем.
У судовому засіданні встановлено, що
сторони не дійшли згоди щодо надання
ОСОБА_1 відпустки без збереження
заробітної плати терміном 14
календарних днів у зв'язку з сімейними
обставинами, а тому відповідачем
правомірно відмовлено позивачу в
наданні такої відпустки.
Також 14.10.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області із заявою про надання йому
відпустки для догляду за дитиною віком
до трьох років з 16.10.2014 р. до якої додано
копії свідоцтва про народження дитини
та довідки з місця роботи матері (а.с.11).
16.10.2014 р. позивачем повторно подано до
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області заяву про надання йому
відпустки для догляду за дитиною віком
до трьох років до якої додано копію
довідки виданої матері дитини про те,
що їй виплата допомоги по догляду за
дитиною не проводилася (а.с.12).
Більш того, 16.10.2014 р. ОСОБА_1 подав до
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області заяву про надання йому
відпустки для догляду за дитиною віком
до трьох років з 16.10.2014 р. по 01.08.2017 р. до
якої додав копії свідоцтва про
народження дитини, довідки з місця
роботи матері та довідки з місця роботи
матері про те, що виплата допомоги по
догляду за дитиною їй не проводилася
За результатами розгляду заяви від
14.10.2014 р. листом від 16.10.2014 р. №3921/01-12/1
Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області повідомила
позивача, що документів, які додані до
заяви не достатньо для видачі наказу
про надання відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею віку три роки
Листом №3936/01-12/1 від 16.10.2014 р.
Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області повідомила
позивача про розгляд його заяв від
16.10.2014 р. і надання на них відповіді
листом від 16.10.2014 р. №3921/01-12/1 (а.с.160-161).
Згідно з ч.3, 7 ст.179 КЗпП України за
бажанням жінки їй надається відпустка
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку з виплатою за ці
періоди допомоги відповідно до
законодавства. Відпустки для догляду
за дитиною, передбачені частинами
третьою, четвертою та шостою цієї
статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною.
Водночас ч.4 ст.20 Закону України «Про
відпустки» встановлено, що батьку
дитини, бабі, діду чи іншим родичам, які
фактично доглядають за дитиною
відпустка для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на підставі довідки з місця
роботи (навчання, служби) матері дитини
про те, що вона вийшла на роботу до
закінчення терміну цієї відпустки і
виплату допомоги по догляду за дитиною
їй припинено (із зазначенням дати).
Як встановлено судом, позивачем усі
документи визначені ч.4 ст.20 Закону
України «Про відпустки» додано лише до
заяви від 16.10.2014 р., натомість
відповідачем розглянуто його заяву від
14.10.2014 р. та вказано на недостатність
поданих документів для надання
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Разом з
тим, суд зауважує, що відповідачем не
конкретизовано, яких саме документів
не достатньо для видачі наказу про
надання позивачу зазначеної відпустки.
У подальшому при розгляді заяв ОСОБА_1
від 16.10.2014 р. відповідач вказав на те, що
вже надав відповідь на його заяву, при
цьому не врахувавши подання позивачем
додаткових документів.
З огляду на викладене, позовна вимога в
частині про визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови у ненаданні
ОСОБА_1 відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку підлягає задоволенню.
Водночас, враховуючи, що відповідачем
під час розгляду заяв позивача від
14.10.2014 р. та від 16.10.2014 р. про надання
відпустки для догляду за дитиною віком
до трьох років не враховано усіх
документів, які були додані до таких
заяв, з огляду на зміст ч.2 ст.11 КАС
України, з метою повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача, суд
вважає за необхідне зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяви
ОСОБА_1 від 14 жовтня 2014 року та від 16
жовтня 2014 року про надання відпустки
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку.
Окрім того, судом встановлено, що 20.10.2014
р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із
заявою про перенесення відпустки з
27.10.2014 р. на термін протягом якого він
перебував на лікарняному під час
щорічної відпустки, до якої позивачем
додано копію листка непрацездатності
серії АГВ №089912 (а.с.14).
Листом від 20.10.2014 р. №3946/01-12/1
Держсільгоспінспекція в
Кіровоградській області повідомила
позивача, що до заяви не надано
документ, який підтверджує перебування
на лікуванні (листок непрацездатності),
а тому відсутні законні підстави для
продовження щорічної відпустки (а.с.44).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.80 КЗпП України,
п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про
відпустки» щорічна відпустка повинна
бути перенесена на інший період або
продовжена у разі тимчасової
непрацездатності працівника,
засвідченої у встановленому порядку.
Згідно з п.1.1 Інструкції про порядок
видачі документів. що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 р.
№455 тимчасова непрацездатність
працівників засвідчується листком
Як встановлено судом, позивачем не
надано до Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області оригінал
листка непрацездатності, що засвідчує
факт його перебування на лікарняному у
період щорічної відпустки, а тому
відповідачем правомірно відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_1 від 20.10.2014 р.
про перенесення щорічної відпустки.
Також позивач просить стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
подвійного посадового окладу за місцем
З огляду на зміст ч.2 ст.21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншими
порушеннями прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.
Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
У відповідності до ч.2 ст.23
Цивільного кодексу України моральна
1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
На підставі п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
З'ясуванню в даному випадку підлягає
те, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
Позивачем у судовому засіданні не
доведено факту понесення моральної
шкоди через неправомірні дії
відповідачів та необґрунтовано її
За вказаних умов суд вважає, що
поновлення ОСОБА_1 на посаді є
достатньою справедливою сатисфакцією
будь-якої моральної шкоди, якої міг
зазнати позивач, що узгоджується з
правовою позицією Європейського суду з
прав людини викладеною в рішенні від
08.04.2010 р. у справі «Войт проти України».
Відтак позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС
України, суд, -
1. Адміністративний позов задовольнити
2. Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області від 21 жовтня 2014 року №536-к «Про
звільнення ОСОБА_1», яким ОСОБА_1
звільнено з посади завідувача
юридичним сектором Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області з 21 жовтня 2014
року у зв'язку з нез'явленням на роботу
протягом більш як чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності згідно з п.5 ст.40
Кодексу законів про працю України.
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача
юридичним сектором Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області з 21 жовтня 2014
4. Визнати протиправними дії Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області щодо відмови у
ненаданні ОСОБА_1 відпустки для догляду
за дитиною до досягнення нею
5. Зобов'язати Державну інспекцію
сільського господарства в
Кіровоградській області повторно
розглянути заяви ОСОБА_1 від 14 жовтня 2014
року та від 16 жовтня 2014 року про надання
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
6. У задоволенні інших позовних вимог
Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді завідувача юридичним
сектором Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області підлягає
негайному виконанню.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови у
повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Г.М. Момонт