Справа № 813/7191/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7191/14
о 16 год., 03 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд,
головуючий суддя Гавдик З.В., секретар
судового засідання Саковець Б.П.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»,
представник - Демяник С.М.до -
Реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного Управління юстиції
Львівської області, представник -
Сахній А.Я. - Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
Управління юстиції Львівської області
Бурчин Мар’яни Ігорівни, представник -
Сахній А.Я.про визнання протиправним і
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зобов'язання вчинити дії
Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом у якому
- визнати протиправним і скасувати
рішення Реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного Управління
юстиції Львівської області про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень (рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Бурчин М.І. № 5758691 від 11.09.2013 року);

- зобов'язати Реєстраційну службу
Стрийського міськрайонного Управління
юстиції Львівської області здійснити
державну реєстрацію та видати
свідоцтво про право приватної
власності Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» на
єдиний майновий комплекс, що
розташований по вул. Промислова, буд. 3 в
с. П'ятничани Стрийського району
Львівської області і надати витяг з
державного реєстру прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач звернувся до відповідача із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень для проведення державної
реєстрації права приватної власності
на єдиний майновий комплекс за адресою
- вул. Промислова, буд. 3 в с. П'ятничани
Стрийського району Львівської області.
Спірне рішення є протиправним,
оскільки у такому рішенні не наведено
які саме конкретні документи не
долучено до поданої заяви. Нерухоме
майно належить позивачу на праві
приватної власності, як юридичній
особі, і знаходиться у користуванні
Стрийського відділення будівельно -
монтажних робіт філії ПАТ
«Укргазвидобування» - Управління
будівельно - монтажних робіт
«Укргазспецбудмонтаж». Необхідність
реєстрації права власності на вказане
нерухоме майно пов'язана з проведенням
реорганізації Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України». 27.12.2012 року відповідно до
розпорядження КМ України «Про
реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»» від 13.06.2013 року №
360-р, Наказу Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України «Про
реорганізацію Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»» від 18.07.2012 року № 529,
проведено державну реєстрацію
припинення юридичної особи - Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» шляхом
перетворення у Публічне акціонерне
товариства «Укргазвидобування».

Позивач у позові також вказує, що
відповідачем при визначені підстави
відмови в державній реєстрації прав на
об'єкти нерухомості за основу взято п. 4
ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав та їх
обтяжень». Проте, відповідачем не
зазначено в чому полягає
невідповідність наданих документів
вимогам вказаного Закону. Одночасно
позивач стверджує, що 21.12.2012 року
наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України № 1053
«Про затвердження передавального акту
ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» погоджено створення
(заснування) ПАТ «Укргазвидобування».
На виконання вимог законодавства, ДК
«Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз
України» передало ПАТ
«Укргазвидобування» всі активи за
даними бухгалтерського обліку, майнові
та немайнові зобов'язання ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» відносно всіх кредиторів та
боржників, про що було складено
передавальний акт станом на 30.09.2012 року,
який був затверджений наказом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості від 21.12.2012 року № 1053.
Відтак, позивач з 27.12.2012 року став
власником всього переданого майна, в
тому числі того майна, яке увійшло в
статутний капітал ПАТ
«Укргазвидобування», зазначеному у
передавальному акті.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задоволити повністю з
підстав зазначених у позовній заяві.

Позиція відповідача - Реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
Управління юстиції Львівської області
викладена у заперечення на позовну
заяву, у якому відповідач просить суд
відмовити у задоволенні позову
повністю з підстав, що подані позивачем
для здійснення реєстрації прав на
нерухоме майно документи не
відповідають вимогам чинного
законодавства, не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують,
оскільки, як вбачається із заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, яку подав позивач у графі
«Форма власності» стоїть позначка
«приватна», що суперечить поданим
правовстановлюючнм документам, у яких
форму власності вказано як
«загальнодержавна». При поданні даної
заяви про державну реєстрацію речових
прав, позивач не надав жодних
документів, що посвідчують відчуження
вказаного нерухомого майна у приватну
власність, або інших рішень
компетентних органів. Зазначені
об'єкти нерухомості належать Дочірній
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», яка була
реорганізована на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України № 360-р від 13.06.2012 року та наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України № 529 від 18.07.2012
року шляхом перетворення у Публічне
акціонерне товариство
«Укргазвидобування», яке є єдиним
правонаступником всіх майнових і
немайнових прав та обов'язків
Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України».

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 25.05.1998 року за № 747 «Про у
творення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», компанія
використовує державне майно, що не
підлягає приватизації, відповідно до
законодавства. Майно, що є державною
власністю і надане Компанії у
користування, включається до її
активів.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
просив суд в його задоволенні
відмовити повністю.

Представник відповідача - державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного Управління юстиції
Львівської області Бурчин Мар’яни
Ігорівни в судовому засіданні проти
позову заперечив, просив суд в його
задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:

13.06.2012 року Кабінетом Міністрів
України прийнято розпорядження № 360-р
«Про реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України».

18.07.2012 року Міністерством енергетики та
вугільної промисловості України
винесено наказ № 529 «Про реорганізацію
Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України».

30.09.2012 року складено Передавальний акт
станом на 30.09.2012 року, згідно якого за
цим актом передаються всі активи
бухгалтерського обліку ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України», майнові та немайнові
зобов'язання стосовно всіх кредиторів
та боржників, включаючи зобов'язання,
які оспорюються. Дочірня компанія
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» припиняється шляхом
перетворення в Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування», яке є
єдиним і повним правонаступником всіх
майнових і немайнових прав та
обов'язків ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України». Вказаний
передавальний акт затверджений
Наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України» від
21.12.2012 року за № 1053.

Рішенням Установчих зборів ПАТ
«Укргазвидобування» від 25.12.2012 року
затверджено Статут Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування».

04.09.2013 року ПАТ «Укргазвидобування»
звернулося до Реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області із заявою
про державну реєстрацію права
власності на єдиний майновий комплекс,
що розташований за адресою: вул.
Промислова, буд. 3 с. П'ятничани
Стрийського району Львівської області.

11.09.2013 року державним реєстратором
Бурчин М.І. прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, що документи
подані для проведення державної
реєстрації прав не відповідають
вимогам або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №
1952-IV від 01.07.2004 року із змінами і
доповненнями, Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від
22.06.2011 року із змінами і доповненнями,
Кодексом адміністративного
судочинства.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; іпотека.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 цього ж Закону,
державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями,

- приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Згідно ст. 15 цього ж Закону, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього ж Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться в строк, що
не перевищує чотирнадцяти робочих днів
(крім випадків, встановлених у частині
сьомій цієї статті) з моменту
надходження до органу державної
реєстрації прав заяви про таку
реєстрацію та передбачених цим Законом
та нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Згідно ч. 7 ст. 16 цього ж Закону, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Закону, у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно п.15 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, під час розгляду заяви і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями

Згідно п. 37 цього ж Порядку,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно чи його дублікат, видані
до 1 січня 2013 р. органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) зазначено сервітут на нерухоме
майно;

13) закон, яким установлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Судом не враховуються обґрунтування
позивача та його представника позовних
вимог в частині визнання протиправним
і скасування рішення Реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
Управління юстиції Львівської області
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень (рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Бурчин М.І. № 5758691 від 11.09.2013 року),
оскільки для здійснення державної
реєстрації прав на нерухоме майно
законодавцем передбачено
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно.

З наданих суду представником позивача
копії заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 04.09.2013 року
вбачається, що у графі «Форма
власності» заявником (позивачем)
вказано - «приватна». Проте, у доданих
до заяви від 04.09.2013 року документах,
зокрема, у копіях Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно - будівлі
та споруди (за адресою: вул. Промислова,
3, с. П'ятничани, Стрийський район,
Львівська область), у графі «Форма
власності» зазначено -
«загальнодержавна».

Позивачем та його представником не
надано суду жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту переходу (зміни) із
загальнодержавної форми власності у
приватну на нерухоме майно, в тому
числі, на єдиний майновий комплекс, що
розташований по вул. Промислова, буд. 3 в
с. П'ятничани Стрийського району
Львівської області під час
реорганізації - перетворення ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» у ПАТ ДК «Укргазвидобування».

Судом також не враховуються
обґрунтування представником позивача
позовних вимог в цій частині з
посиланням на Передавальний акт від
30.09.2012 року, розпорядження КМ України №
360-р від 13.06.2012 року, наказ Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України № 529 від 18.07.2012 року, оскільки
такими також не підтверджується зміни
форми власності на вищевказане
нерухоме майно із загальнодержавної на
приватну.

Відтак, на думку суду, позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають,
оскільки такі належними та допустимими
доказами не є підтверджені.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Реєстраційну службу Стрийського
міськрайонного Управління юстиції
Львівської області здійснити державну
реєстрацію та видати свідоцтво про
право приватної власності Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на єдиний
майновий комплекс, що розташований по
вул. Промислова, буд. 3 в с. П'ятничани
Стрийського району Львівської області
і надати витяг з державного реєстру
прав, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно, суд при вирішенні питання
щодо правомірності дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень може вирішувати питання
щодо відповідності таких дій нормам
чинного законодавства, однак не може
підміняти інший орган державної влади
та перебирати на себе повноваження
щодо вирішення питань, які віднесені по
компетенції цього органу державної
влади.

Вказана позиція узгоджується із
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові Пленуму № 13 від
24.10.2008 року та з позицією Європейського
суду з прав людини, який неодноразово
зазначав, що завдання суду при
здійсненні його контрольної функції
полягає не в тому, щоб підміняти органи
влади держави, і суд не повинен
підміняти думку національних органів
будь-якою своєю думкою.

Так, статтею 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав та їх
обтяжень» передбачено, що державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
Реєстрація прав на нерухоме майно,
відноситься до виключної компетенції
державного реєстратора, а відтак
судові органи не вправі перебирати на
себе його повноваження.

Стаття 6 КАС України, визначає право на
судовий захист порушених прав особи в
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Таким чином, позовні вимоги в цій
частині також задоволенню не
підлягають.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог .

Згідно ст. ст. 49, 70, 71 КАС України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
Управління юстиції Львівської області,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного Управління
юстиції Львівської області Бурчин
Мар’яни Ігорівни про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії,
задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові
витрати по сплаті судового збору та
витрати на правову допомогу
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі
15.12.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.