Справа № 2а-4636/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/21158/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складіГоловуючого суддіМалиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф. Швеця
В.В.розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Громівської сільської ради Уманського
району Черкаської області на постанову
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 22 травня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Громівської сільської ради Уманського
району Черкаської області про
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до Громівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області, у якому просив:
стягнути з відповідача на його користь
53 928 грн., зокрема:за недоотриману ним
заробітну плату за повних 12 місяців з
03.04.2008 року до 28.03.2009 року в загальній
сумі 9164 гривні; за вимушений прогул у
розмірі середньомісячної заробітної
плати в період часу з 28.03.2009 року по
26.10.2010 року за повних 19 місяців в
загальній сумі 34929 гривень; за
недоотриману заробітну плату за період
часу з 26.10.2010 року, за час виконання
обов'язків сільського голови с. Громи
Уманського району Черкаської області,
по 16.11.2010 року, в загальній сумі 1225
гривень 58 копійок; за невиплачені
відпускні за кожен з двох з половиною
років вимушеного прогулу або за повні 31
місяць, тобто з 03.04.2008 року по 16.11.2010 рік,
що складає 3555 гривень; за не виплачені
йому оздоровчі за кожен з двох з
половиною років вимушеного прогулу або
за повні 31 місяць, тобто з 03.04.2008 року по
16.11.2010 року, що складає 3555 гривень;
моральна шкода в розмірі 1500 гривень.

Постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 травня 2012
року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року позов задоволено
частково:стягнуто з відповідача на
його користь:недоотриману ним
заробітну плату за повних 12 місяців з
03.04.2008 року до 28.03.2009 року в загальній
сумі 9164 гривні; кошти за вимушений
прогул у розмірі середньомісячної
заробітної плати в період часу з 28.03.2009
року по 26.10.2010 року за повних 19 місяців в
загальній сумі 34929 гривень;кошти за
недоотриману заробітну плату за період
часу з 26.10.2010 року, за час виконання
обов'язків сільського голови с. Громи
Уманського району Черкаської області,
по 16.11.2010 року, в загальній сумі 1225
гривень 58 копійок; кошти за невиплачені
відпускні за кожен з двох з половиною
років вимушеного прогулу або за повні 31
місяць, тобто з 03.04.2008 року по 16.11.2010 рік,
що складає 3555 гривень; моральну шкоду в
розмірі 1500 грн.

Вважаючи, що рішення суду першої
та апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати у позові
відмовити.

У письмових запереченнях на касаційну
скаргу, які надійшли до Вищого
адміністративного суду України
позивач просить її залишити без
задоволення, а оскаржувані нею рішення
без змін.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що на
підставі рішення № 1-1 1-ї сесії V
скликання сільської ради с. Громи
Уманського району Черкаської області
від 14 квітня 2006 року було визнано його
повноваження як сільського голови с.
Громи Уманського району і з того часу
він приступив до виконання своїх
обов'язків.

24 березня 2008 року на позачерговій
сесії Громівської сільської ради
Уманського району Черкаської області
було прийнято рішення про дострокове
припинення його повноважень як
сільського голови с. Громи, яке було
скасоване постановою Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 листопада 2009 року,
залишеного без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
по справі № 2а-5/09 від 26 жовтня 2010 року.

Після цього, він з 26.10.2010 року
приступив до обов'язків сільського
голови с. Громи Уманського району і
виконував їх по 16.11.2010 року включно,
коли було обрано сільським головою
іншу особу. Позивач передав
новообраному сільському голові с.
Громи відповідні документи та печатки
і штампи, а в трудовій книжці було
зроблено відповідний запис за № 47 від
16.11.2010 року про те, що у відповідності з
п. 1 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні» та рішенням сесії сільської
ради с. Громи № 1-1 від 16.11.2010 року він
звільнений із займаної посади
сільського голови с. Громи у зв'язку із
закінченням терміну повноважень.

Задовольняючи позов часткового,
суди попередніх інстанцій, виходили з
того, що рішеннями судів рішення ради
про його звільнення було скасовано, він
приступив до виконання своїх
обов'язків та наділений правом на
отримання заробітної плати та інших
нарахувань за час, у який позивач був
відсторонений від займаної посади.
Суди також вважають, що у цей період
позивач переніс певні моральні
страждання, тому позов щодо стягнення з
відповідача моральної шкоди підлягає
до задоволення.

З даними висновками колегія
суддів не погоджується, вважає їх
передчасними з огляду на наступне.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, рішення ради про дострокове
припинення повноважень позивача було
скасовано (постанова Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 листопада 2009 року,
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
по справі № 2а-5/09 від 26 жовтня 2010 року).

Як вбачається зі змісту резолютивної
частини постанови постанова
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 17 листопада 2009
року, копія якої занходиться в
матеріалах справи, суд не вирішував
питання, щодо стягнення з відповідача
заборгованості середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу.

В даному разі колегія суддів вважає, за
необхідне зазначити, що обрахунок
середнього заробіток за час вимушеного
прогулу, слід визначати керуючись
частиною другою статті 235 Кодексу
законів про працю України та Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, де дана сумавизначаєтьсяз часу
фактичного вимушеного прогулу
обрахованого у робочих днях, з
наступного дня, який слідує дню
прийняття відповідного наказу про його
звільнення, та дню, який передує
прийняттю відповідного рішення судом,
здійснивши обчислення середнього
заробітку за останні два робочі місяці
в розрахунку кількості робочих днів,
помножених на весь період прогулу,
виключивши з них отримані ним доходи.

Даних дій судами попередніх інстанцій
не було здійснено. Будь-яких дій щодо
вирахування начисленого доходу
позивачу від центру зайнятості не було
здійснено, а навпаки судами помилково
було вирахувана дана сума виходячи з
обсягу недоотриманої ним місячної
заробітної плати, яку останній не
отримував у період нарахування такої
допомоги.

Також суди задовольняючи позовну
вимогу про стягнення з відповідача
моральної шкоди у розмірі 1500 грн. не
дослідили в чому така шкода
відображена з урахуванням положень
статті 23 Цивільного кодексу України,
надавши правового змісту її обсягу.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія
суддів вважає, що справу необхідно
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для з'ясування цих
питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Громівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області задовольнити
частково.

Постанову Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 травня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року у справі № 2а-4636-2011скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець