Справа № 596/1680/14а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.
Справа № 876/8207/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Копичинецької міської ради
Гусятинського району Тернопільської
області на ухвалу Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 07 серпня 2014 року про відмову у
відкритті провадження у справі №596/1680/14
- а за адміністративним позовом
Копичинецької міської ради
Гусятинського району Тернопільської
області до Приватного підприємства
«Масар - Агро» про зобов'язання
виконати рішення Копичинецької
міської ради,

УСТАНОВИВ:

Копичинецька міська рада
Гусятинського району Тернопільської
області звернулася до Гусятинського
районного суду Тернопільської області
із адміністративним позовом до
Приватного підприємства «Масар - Агро»
і просила зобов'язати відповідача
виконати рішення Копичинецької
міської ради №16 від 16 січня 2013 року.

Ухвалою Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 07 серпня 2014
року відмовлено у відкритті
провадження у справі за позовом
Копичинецької міської ради
Гусятинського району Тернопільської
області до Приватного підприємства
«Масар - Агро» про зобов'язання
виконати рішення Копичинецької
міської ради.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився позивач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що між позивачем та
відповідачем не виник спір про право,
оскільки позивач як орган місцевого
самоврядування наділений владними
управлінськими функціями, а тому спір
між сторонами є публічно-правовим.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(позивач), в судове засідання
представника не направила, в також не
направив в судове засідання
представника відповідач, хоча сторони
належним чином та у встановленому
законом порядку були повідомлені про
дату, час та місце судового засідання у
справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
із змісту позовної заяви вбачається
спір між сторонами, що виник при
укладенні господарського договору.
Таким чином, в даному випадку має місце
не публічно - правовий спір, а наявний
спір, який слід вирішувати в порядку
господарського судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, 16 січня 2013 року
Копичинецька міська рада, розглянувши
клопотання приватного підприємства
«Масар -Агро» прийняла рішення №16 про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, площею
6,7438 гектара, передачу її в оренду
терміном на 49 років для розміщення та
експлуатації будівель і споруд іншого
наземного транспорту, затвердження
ставки орендної плати в розмірі 12% від
нормативної грошової оцінки в рік,
зобов'язання відповідача в місячний
термін укласти договір оренди
зазначеної земельної ділянки та
зобов'язання останнього виконувати
обов'язки землекористувача згідно
вимог ст. 96 Земельного кодексу України.

Після вступу рішення в законну силу на
його виконання з боку Копичинецької
міської ради договір оренди був
підписаний. Проте, відповідач
зобов'язання щодо підписання вказаного
договору не виконав, хоча фактично
вищезазначеною земельною ділянкою
користується і сплачує тільки 1 % від
нормативної грошової оцінки.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції визначена як переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно - правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
публічно - правовим спором є спір, який
випливає зі здійснення суб'єктом
владних повноважень своїх владних
управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

В даному випадку, позивач, реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, відповідно до ст. 5 Земельного
кодексу України має рівні права з
громадянами та юридичними особами, з
якими він вступає у відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею, тобто є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин. У цьому спорі учасники
земельних правовідносин не
підпорядковані один одному, а отже,
суб'єкт владних повноважень -
Копичинецька міська рада владних
управлінських функцій не здійснює.

Вказане рішення органу місцевого
самоврядування є індивідуальним актом,
яким реалізовуються волевиявлення
територіальної громади як учасника
цивільно-правових відносин і з яких
виникають, змінюються, припиняються
цивільні права і обов'язки, а тому не
належить до правових актів управління,
а спір щодо його оскарження має
приватноправовий характер, тобто
підвідомчий господарським судам.

Відповідно, правовідносини, що
склались між сторонами, є
правовідносинами, що пов'язані та
витікають з виконання господарського
договору оренди землі, тобто позивач у
спірних правовідносинах не здійснював
владних повноважень відносно
відповідача, оскільки діяв як сторона
господарського договору, а відтак, з
огляду на приписи ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України спір є
підвідомчим господарським судам.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

На підставі системного аналізу
вказаних правових норм, враховуючи
вищевикладені обставини, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції відповідає
вищевказаним вимогам і при її
постановленні були дотримані
процесуальні норми.

Порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи
згідно ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду. Проте, доводи апеляційної
скарги щодо порушення судом першої
інстанції процесуальних норм не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджені матеріалами справи, а
тому такі доводи не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Тому, апеляційної скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції відповідно - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 204, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Копичинецької
міської ради Гусятинського району
Тернопільської області залишити без
задоволення, а ухвалу Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 07 серпня 2014 року про відмову у
відкритті провадження у справі
№596/1680/14а за адміністративним позовом
Копичинецької міської ради
Гусятинського району Тернопільської
області до Приватного підприємства
«Масар - Агро» про зобов'язання
виконати рішення Копичинецької
міської ради - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський