Справа № 821/4490/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4490/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Хом'якової В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Великоолександрівському
районі Херсонської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Великоолександрівському районі
Херсонської області про стягнення
витрат,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Великоолександрівському районі
Херсонської області (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Великоолександрівському районі
Херсонської області (далі - відповідач),
у якому просить стягнути з відповідача
витрати з виплати щомісячної державної
адресної допомоги за серпень 2012 року по
грудень 2012 року (включно з витратами на
доставку) в сумі 56 975,89 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що відповідач в порушення
постанови Кабінету Міністрів України
№ 265 від 26.03.2008 року, не відшкодував
управлінню витрати на виплату та
доставку щомісячної державної
адресної допомоги за серпень 2012 року по
грудень 2012 року на загальну суму 56 975,89
грн. (державна адресна допомога - 56278,70
грн. та 697,19 грн. за доставку державної
адресної допомоги).

Відповідач адміністративний позов не
визнає, посилаючись на те, що державна
адресна допомога, передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 р. № 265 "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян" не є
відшкодуванням пенсії в розумінні норм
статей 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та не є страховою
виплатою. Адресна допомога, як окремий
вид соціальної допомоги, не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Пунктом 4
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 р. № 265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Зважаючи
на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів, та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд та його робочі
органи (в тому числі відділення ВД ФСНВ
у Великоолександрівському районі) не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги. Їх
виплата здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. У
задоволенні позовних вимог просив суд
відмовити, оскільки вважає вимоги
управління безпідставними.

Сторони справу просили розглядати без
їх участі, в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС суд вважає
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі обставини.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (надалі-Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України, від 23.09.1999 р. № 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (надалі - Закон України
№ 1105-XIV) Фонд зобов'язано співпрацювати
з фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Відповідно до ч.3 статті 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV
від 09.07.2003 року пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується Пенсійним фондом України
замість відповідача, призначається
відповідно до Закону №1105. Повноваження
органів Пенсійного фонду мають
відношення лише до призначення та
виплати пенсій, які є гарантією з боку
держави на соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий .

Кабінет Міністрів України постановою
від 26.03.2008 по № 265 "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян"
(надалі - постанова № 265) установив, що у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох-120 відсотків, на
трьох і більше -150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що адресна допомога як окремий
вид соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови № 265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи
здійснюються ці виплати за рахунок
коштів Фонду, необхідно враховувати те,
що страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону України
№ 1105-XIV кошти на здійснення страхування
від нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Будь-які страхові виплати, що
здійснюються Фондом ССНВП, який
проводить збір та акумулювання
страхових внесків, має автономну,
незалежну від будь-якої іншої, систему
фінансування, складаються на підставі
страхових внесків роботодавців, як
страхувальників, які і є основним
джерелом надходжень до фонду і мають
використовуватися виключно за їх
цільовим призначенням. При цьому до
страхових виплат, передбачених
Законом №1105, адресна допомога,
визначена Постановою КМУ від 26.03.2008
року № 265 не включається. Тобто,
щомісячна державна адресна допомога є
самостійним видом пенсійних виплат та
виплачується пенсіонеру окремо від
інших видів виплат з урахуванням
приписів Постанови КМУ від 26.03.2008 року
№ 265.

Таким чином, відсутні як правові
підстави, так і порядок відшкодування
відповідачем суми адресної допомоги.

Керуючись ст. ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Хом'якова В.В.

кат. 10.2.1