Справа № 2а-2031/09/9104
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/35236/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в порядку письмового провадження
касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
вересня 2009 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
Івано-Франківської області до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання неправомірними та скасування
постанов,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Уточнивши позовні вимоги,
просив визнати неправомірними та
скасувати постанови про накладення
штрафу від 6 липня 2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
оскаржувані постанови є
неправомірними, оскільки на рішення,
яке підлягало примусовому виконанню,
прокурором було внесено касаційне
подання, що є обов'язковою підставою
для зупинення виконавчого провадження.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
вересня 2009 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року змінено постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 вересня
2009 року та відмовлено у задоволенні
позову також і з підстав, що позов
заявлено до неналежного відповідача.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про
задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 15 червня 2009 року
старшим державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень з виконання судового
рішення Івано-Франківського окружного
адміністративного суду за трьома
виконавчими листами, виданими 15 червня
2009 року у справі № 2а-4679/08/0970, та надано
боржнику (управлінню Пенсійного фонду
України в м. Коломиї Івано-Франківської
області) термін для добровільного
виконання рішення суду до 22 червня 2009
року.

24 червня 2009 року державний виконавець у
зв'язку з поданням боржником
повідомлення про внесення касаційного
подання прокурора на рішення суду, на
підставі якого були видані вказані
виконавчі листи, виніс постанови про
відкладення проведення виконавчих дій
по вказаних виконавчих провадженнях до
1 липня 2009 року для надання боржником
підтвердження письмового повідомлення
суду касаційної інстанції про внесення
касаційного подання прокурора.

6 липня 2009 року державний виконавець
виніс постанови про накладення штрафу
на боржника у зв'язку з невиконанням
рішення суду.

17 липня 2009 року управління Пенсійного
фонду України в м. Коломиї
Івано-Франківської області надало
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області лист про
зупинення виконавчого провадження з
копією поштового повідомлення про
внесення касаційного подання
прокурора до Вищого адміністративного
суду України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
оскільки боржником рішення суду в
строк до 1 липня 2009 року добровільно не
виконано, письмового повідомлення суду
про внесення касаційного подання
прокурора станом на 6 липня 2009 року
відповідачу не надано, то винесення
постанов від 6 липня 2009 року про
накладення штрафів на боржника за
невиконання рішення суду без поважних
причин є правомірним.

Суд апеляційної інстанції погодився з
такими висновками. Разом з тим,
змінюючи постанову суду першої
інстанції в частині підстав відмови у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції виходив ще й з того, що
підрозділ примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області не може
бути належною стороною у вказаній
справі.

Згідно п. 10 ст. 34 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
випадку внесення касаційного подання
прокурора на рішення суду.

Пунктом 4.5 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 74/5 від
15 грудня 1999 року (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
унесення касаційного подання
прокурора на рішення суду. При цьому
боржник має надати письмове
повідомлення суду про внесення
вказаного подання.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати стягнення у вигляді штрафу
на громадян і посадових осіб у
випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу в розмірі від
двох до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на боржника - юридичну особу
- від двадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що постанова державного виконавця про
накладення штрафу може бути оскаржена
до начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець або до суду в
10-денний строк.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанції дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки
повідомлення про внесення касаційного
подання прокурора до Вищого
адміністративного суду України
надійшло до відповідача 17 липня 2009
року, тобто після винесення
оскаржуваних постанов, тому дії
державного виконавця про накладення
штрафів є правомірними. Крім того,
обґрунтованим є висновок, що згідно
положень ст. 3 Закону України «Про
державну виконавчу службу» підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області не міг бути
належним відповідачем у вказаній
справі.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судового рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та матеріалах
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року та змінену постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 вересня
2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк