Справа № 2а-1989/11/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.
Справа № 125179/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу державного підприємства
"Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат" в особі структурного
підрозділу - Прикарпатського
військового лісгоспу на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року в справі за позовом державного
підприємства "Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат" до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
нечинним рішень, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2011 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
державного підприємства
"Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат" до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську про визнання
нечинними рішень № 1735, № 1736, № 1737, № 1738,
№ 1739, № 1740, № 1741, № 1742, № 1743, № 1744, № 1745,
№ 1746, № 1747, № 1748, № 1749, № 1750, № 1751 та № 1752
від 17 серпня 2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що дії відповідача по
застосуванню штрафних санкцій та
нарахуванню пені є неправомірними,
оскільки ним було застосовано норми
пенсійного законодавства, яке втратило
свою чинність згідно положень Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08 липня 2010
року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
вересня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
Прикарпатський військовий лісгосп
зареєстрований як платник страхових
внесків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та повинен
виконувати покладений на нього
обов'язок .

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - державним
підприємством "Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат" в особі
структурного підрозділу -
Прикарпатського військового лісгоспу,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що Прикарпатський
військовий лісгосп є тільки
структурним підрозділом ДП
"Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат", відтак відповідач
неправомірно застосував штрафні
санкції щодо нього.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що Прикарпатський
військовий лісгосп є структурним
підрозділом Державного підприємства
"Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат" та відповідно до ст. 14
Закону України "Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування"
являється страхувальником, який згідно
ч. 1 ст. 15 вказаного Закону є платником
страхових внесків.

Відповідно до повідомлення
відповідача про взяття на облік
платника єдиного внеску від 08 травня 2011
року № 4011 Прикарпатський військовий
лісгосп узятий на облік в органі
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківськ 26 жовтня 2006 року.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України № 8-2 від 30
квітня 2002 року одним з основних завдань
управління є облік платників страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, збирання та акумулювання
в районі (місті) страхових внесків та
інших коштів, призначених для
пенсійного забезпечення, повного і
своєчасного фінансування витрат на
виплату пенсій, допомоги на поховання
та інших соціальних виплат, що
здійснюються за рахунок коштів Фонду.

Частина 2 статті 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює обов'язки
страхувальників, пункт шостий якої
передбачає, що страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові внески
не пізніше ніж через 20 календарних днів
з дня закінчення базового звітного
періоду, що дорівнює календарному
місяцю для даного страхувальника.

Стаття 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює
відповідальність страхувальників,
частиною 1 якої передбачено, що у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Відповідно до п. 13 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених ч. 9 і 10 цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом 3
робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Підпунктом 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1, передбачено, що у разі, коли
страхувальник не сплачує (не
перераховує) або несвоєчасно сплачує
(несвоєчасно перераховує) страхові
внески, у тому числі донараховані ним
самостійно або органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10%
своєчасно несплачених сум.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", суми страхових
внесків, своєчасно не нараховані та /
або не сплачені страхувальниками у
строки, визначені ст. 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків (недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи
Прикарпатським військовим лісгоспом, в
порушення частини 6 статті 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
допущена заборгованість по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, управлінням Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
правомірно винесення оскаржувані
рішення № 1735, № 1736, № 1737, № 1738, № 1739, №
1740, № 1741, № 1742, № 1743, № 1744, № 1745, № 1746, №
1747, № 1748, № 1749, № 1750, № 1751 та № 1752 від
17.08.2010 року Прикарпатському
військовому лісгоспу. Дані обставини
підтверджуються матеріалами справи,
зокрема картками особових рахунків
страхувальника (а.с. 35-40).

Відповідно до Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI виключено частини першу - дев'яту
ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зазначена редакція
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" почала
діяти з 01 січня 2011 року.

Проте суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до
абз. 5 п.7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України " Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року № 2464-VI стягнення заборгованості
із сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування, до
якого в силу приписів ст.ст. 1,4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року віднесено і пенсійне страхування,
та сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Оскільки згідно ч.1-9 ст. 106 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" у
редакції, що діяла до набуття законної
сили Законом України від 8 липня 2010 року
№ 2464-VI, суми страхових внесків,
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважається простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків та стягується із
страхувальника із нарахуванням пені та
застосуванням фінансових санкцій

Враховуючи викладене вище, є
необґрунтованими посилання позивача
на неправомірність застосування
положень ч.ч. 1-9 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" як на підставу
притягнення до відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську № 1735, № 1736, № 1737,
№ 1738, № 1739, № 1740, № 1741, № 1742, № 1743, № 1744,
№ 1745, № 1746, № 1747, № 1748, № 1749, № 1750, № 1751
та № 1752 від 17 серпня 2010 року -
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. ст. 202, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат" в особі
структурного підрозділу -
Прикарпатського військового лісгоспу
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року в справі № 2а-1989/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей