Справа № 344/9419/14-а 2-а/344/533/14
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа № 7203/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 27
червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до суб'єкта оціночної
діяльності підприємця ОСОБА_2, третя
особа головний державний виконавець
Відділу Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмах Сергій
Леонович, про визнання висновку
оцінювача таким, що не дає підстави
здійснювати реалізацію державним
виконавцем в порядку передбаченому
законом про виконавче провадження,

В С Т А Н О
В И В :

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до суб'єкта оціночної
діяльності підприємця ОСОБА_2 (далі -
Оцінювач), у якому просив визнати
висновок Оцінювача про вартість
колісного транспортного засобу Subaru Legacy
2.5i YF 5AT, ДНЗ НОМЕР_1, 2008 року випуску (далі
- Висновок) таким, що не дає підстави
здійснювати реалізацію державним
виконавцем в порядку передбаченому
законом про виконавче провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 27
червня 2014 року в справі №344/9419/14-а
позовну заяву залишено без руху.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1, який
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та закрити адміністративне
провадження.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково з таких
міркувань.

Залишаючи без руху позовну заяву у
справі, суд першої інстанції виходив із
того, що така не відповідає вимогам
ст.106 КАС України, а саме при поданні
адміністративного позову позивачем не
зазначено обставин звернення до суду,
зміст позовних вимог і виклад обставин,
якими такі обґрунтовуються.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи та є помилковими.

Відповідно до ст.104 КАС України позов
пред'являється шляхом подання позовної
заяви до суду першої інстанції.

В силу вимог ст.107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує зокрема питання відповідності
позовної заяви вимогам ст.106 КАС
України.

Згідно з ст.108 КАС України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу
про залишення позовної заяви без руху,
у якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції в ухвалі про
залишення позовної заяви без руху
вказує, як на невідповідність позовної
заяви вимогам ст.106 КАС України, те, що в
ній немає доказів на обґрунтування
позовних вимог.

Апеляційний суд вважає за необхідне
зазначити, що дотримання вимог ст.106 КАС
України при поданні позовної заяви є
обов'язковим.

В той же час, суд не повинен формально
ставитися до виконання цього
повноваження позивачем, оскільки
виявлений недолік повинен бути таким,
що перешкоджає суду вирішити питання
про відкриття провадження в
адміністративній справі.

Тобто, суд не повинен тлумачити
положення КАС України у такий спосіб,
щоб створювати штучні перешкоди для
доступу до правосуддя в
адміністративній справі. Крім того,
вказівки суду на недоліки позовної
заяви і спосіб їх усунення мають бути
чіткими і зрозумілими.

Щодо не зазначення доказів на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги, слід
вказати наступне.

Згідно ч.4 ст.11 КАС України, суд вживає
передбаченні законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин справи, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
вказані дії повинен здійснювати суддя
в процесі підготовки справи до
судового розгляду та в процесі
попереднього судового засідання з
метою забезпечення всебічного та
об'єктивного вирішення справи протягом
розумного строку, як це передбачено
ст.ст.110-111 КАС України.

У зв'язку із наведеним, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до передчасного висновку про наявність
підстав для залишення позовної заяви
без руху, чим позбавив позивача
можливості захистити свої права та
інтереси, відповідно порушив його
право на доступ до суду.

Крім цього, апеляційний суд вважає за
необхідне звернути увагу суду першої
інтонації на те, що необхідно
враховувати, що суб'єкт оціночної
діяльності є учасником виконавчого
провадження, а не посадовою особою
державної виконавчої служби, і
висновки експерта є результатом
практичної діяльності
фахівця-оцінювача, а не актом
державного органу. Тому вимоги
заявника в частині оскарження оцінки
майна не підлягають розгляду
адміністративними судами.

У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної
діяльності - фізична особа, висновок
експерта слід оскаржувати в порядку
цивільного судочинства, якщо експерт,
суб'єкт оціночної діяльності - юридична
особа - у порядку господарського
судочинства.

Така позиція апеляційного суду
підтверджується зокрема п.17 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 13.12.2010 №3 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин).

Відтак, в подальшому, при розгляді
позовної заяви ОСОБА_1 суду першої
інстанції слід звернути увагу на
вищенаведене, а також врахувати, що
така подана ним не в порядку КАС
України, що позивачем додатково
зазначено в обґрунтуванні позовних
вимог.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а справа направленню до
цього ж суду для продовження її
розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 27
червня 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

Ухвала є остаточною і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін