Справа № 826/14081/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
м.Київ
К/800/1466/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представника позивача -
Дьоміна П.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
електротехнічного обладнання» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним і
скасування рішення від 19 серпня 2013 року
№100270000/2013/300234/2 про коригування митної
вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Завод
електротехнічного обладнання»
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, у якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення від
19 серпня 2013 року №100270000/2013/300234/2 про
коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про неправомірність
прийняття відповідачем рішення про
коригування митної вартості, оскільки
ним надано всі необхідні документи для
визначення митної вартості товару за
основним методом - за ціною договору.
Крім цього, позивач зазначив, що
ідентичний товар ввозився на митну
територію України 13 серпня 2013 року,
митне оформлення якого проводилося на
підставі аналогічного пакету
документів без коригування митної
вартості.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року, адміністративний позов
задоволено; визнано протиправним та
скасовано рішення Київської
регіональної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товару від
19 серпня 2013 року №100270000/2013/300234/2.

При винесенні рішень суди попередніх
інстанцій виходили із надання
позивачем митному органу повного та
достатнього пакету документів на
підтвердження заявленої митної
вартості, які давали можливість
встановити дійсну вартість товару за
ціною договору.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення та невірне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить судові рішення
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про правомірність дій та
рішення митниці щодо коригування
заявленої позивачем митної вартості
товару.

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод
електротехнічного обладнання» проти
касаційної скарги заперечує, просить
залишити її без задоволення, а рішення
судів - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, на підставі укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Завод
електротехнічного обладнання»
(покупець) та Компанією «Фуджіан
Хингванг Мотор Груп ТОВ» (Китай)
(постачальник) зовнішньоекономічного
договору поставки продукції від 02
квітня 2012 року №ЗО-00512, специфікації
від 08 квітня 2013 року №5 до нього та
згідно з інвойсом на відповідну партію
товару від 27 квітня 2013 року №XWA046-1301,
позивачем придбано на умовах CFR-Одеса
товар (електродвигуни) відповідного
найменування, кількості і ціни, на
загальну вартість 83706,59 дол.США.

З метою митного оформлення товарів
позивачем надана митниці вантажна
митна декларація від 15 серпня 2013 року
№100270000/2013/174135, в якій митна вартість
імпортованих товарів визначена за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), тобто
за основним методом визначення митної
вартості товарів, у розмірі 669066,77 грн.
(83706,59 дол. США).

На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору
декларант подав до митного оформлення:
декларацію митної вартості від 15
серпня 2013 року №100270000/2013/174135;
зовнішньоекономічний договір поставки
продукції від 02 квітня 2012 року №ЗО-00512;
специфікацію від 08 квітня 2013 року №5;
інвойс від 27 квітня 2013 року №XWA046-1301;
платіжне доручення в іноземній валюті
від 26 квітня 2013 року №619 на суму 9207,86
дол.США; платіжне дорученням в
іноземній валюті від 17 травня 2013 року
№636 на суму 9741,32 дол.США; коносамент
(морський транспортний документ) від 01
липня 2013 року №30; CMR від 13 серпня
2013 року №009296.

19 серпня 2013 року митним органом
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100270000/2013/300234/2,
митну вартість визначено на рівні 147794,29
дол.США. У рішенні зазначено, що митна
вартість була скоригована із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів згідно з
ВМД від 04 червня 2013 року №100270000/2013/165091,
ВМД від 15 серпня 2013 року №100270000/2013/146558,
від 12 серпня 2013 року №100270000/2013/173521.

Підставою винесення вказаного рішення
з'явилось ненадання декларантом на
запит митного органу додаткових
документів та наявність в наданих
декларантом до митного оформлення
документах розбіжностей, а саме: в
платіжних дорученнях про попередню
оплату зазначено, що оплата
проводилась по двох специфікаціях, що
унеможливлює можливість перевірки
умов оплати, прас-лист містить ціну
товарів виключно на умовах СFR-Одеса.

Виходячи з визначеної відповідачем
митної вартості товару позивач подав
до митного оформлення нову ВМД від 19
серпня 2013 року №100270000/2013/174629, згідно з
якою проведено митне оформлення
товару.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу;
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу
України передбачено право митного
органу з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, а
у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу
України. Подані документи містили
достовірні числові дані, які
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами
ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені
посилання відповідача на неподання
декларантом додаткових документів,
оскільки в даному випадку їх
відсутність не впливає на правильність
визначення декларантом митної
вартості товарів за основним методом,
що підтверджується наданими до митного
оформлення документами. Неподання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товарів за першим
методом, не є достатнім для висновку
щодо наявності підстав для
застосування митним органом іншого
методу визначення митної вартості.

Щодо зазначення у платіжному дорученні
від 26 квітня 2013 року №619 на суму 9207,85
дол.США про переплату по двох
специфікаціях судами обґрунтовано
відзначено про безпідставність
неврахування відповідачем вказаного в
ньому розподілу коштів: по
специфікації № 4 - 2207, 85 дол. США та по
специфікації № 5 - 7000 дол. США, тобто
чітко визначено суму передоплати та її
розподіл по специфікаціям, а тому
підстав вважати цей документ таким, що
містить неповні відомості та/або
розбіжності, немає.

Щодо посилань на те, що в прайс-листі
ціна товарів зазначена виключно на
умовах поставки СFR - Одесса, то
відповідно до офіційних правил
ІНКОТЕРМС термін CFR або Вартість і
фрахт (… назва порту призначення)
означає, що продавець виконав
постачання, коли товар перейшов через
поручні судна в порту відвантаження;
продавець зобов'язаний оплатити
витрати і фрахт, необхідні для доставки
товару в названий порт призначення.
Оскільки оплату за поставлений товар
повинен здійснити продавець, то
інформація щодо ціни поставки товару
ніяким чином не впливає на ціну
задекларованої митної вартості
оцінюваного товару.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок судів попередніх інстанцій,
що позивачем подано відповідачу повний
та достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за основним методом, заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам ст.58
Митного кодексу України; відповідачем
не підтверджено належними доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару, чи відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за цей товар; правильність визначення
митної вартості позивачем за основним
методом відповідачем не спростована,
наявність належних підстав для
коригування митної вартості
відповідачем не доведена.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді