Справа № 826/14029/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2014 року 15:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до треті
особиПечерської районної в місті Києві
державної адміністрації Київське
квартирно - експлуатаційне управління
Міністерства оборони України, Київське
квартирно - експлуатаційне управління
№12, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Голосіївська районна в місті
Києві державна адміністрація
провизнання протиправним та
скасування розпорядження від 21.05.2014р.
№266 в частині, ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації за участі
третіх осіб про визнання протиправним
та скасування розпорядження від
21.05.2014р. №266 в частині.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що спірне
розрядження прийнято з порушенням п. 3
«Примірного положення про гуртожитки»
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР України № 208 від 03.06.1986р.,
оскільки таким фактично змінено статус
будинку в якому вона мешкає з
«житлового будинку призначеного для
постійного проживання» на
Під час розгляду справи по суті, судом
до участі в справі в якості третіх осіб,
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору залучено Київське
квартирно - експлуатаційне управління
Міністерства оборони України, Київське
квартирно - експлуатаційне управління
№12, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.
В судовому засіданні представник
третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявлених позов
підтримали з тих же підстав, що і
Відповідач проти позову заперечив з
тих підстав наведених у письмових
В судовому засіданні представники
третіх осіб Київське квартирно -
експлуатаційне управління
Міністерства оборони України та
Київське квартирно - експлуатаційне
управління №12 щодо задоволення позову
В судовому засіданні 03.12.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 122 КАС України.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Печерською районною в м. Києві
державною адміністрацією 21.05.2014
затверджено Розпорядження № 266 «Про
внесення змін до реєстру гуртожитків,
які перебувають у приватній, державній,
комунальній, колективній, власності та
розташовані на території Печерського
району м. Києва». Вказаним
розпорядженням внесено зміни до
Реєстру гуртожитків, що був
затверджений Розпорядженням
райдержадміністрації № 159 від 12.02.2008р.
Відповідно до п. 17 Реєстру гуртожитків,
які перебувають у приватній, державній,
комунальній, колективній, власності та
розташовані на території Печерського
району м. Києва (із змінами внесеними
Розпорядженням № 266 від 21.05.2014), до таких
відноситься два парадних будинку,
АДРЕСА_1, квартири № з 25 по 48.
Позивач - ОСОБА_1, яка відповідно до
комунальній квартирі АДРЕСА_1, вважає,
що вказане розрядження прийнято з
порушенням п. 3 «Примірного положення
про гуртожитки» затвердженого
Постановою Ради Міністрів УРСР України
№ 208 від 03.06.1986р., оскільки таким
фактично змінено статус будинку в
якому вона мешкає з «житлового будинку
призначеного для постійного
проживання» на «гуртожиток», чим в свою
чергу порушено її право на
користування займаним житлом без
урахування особливостей щодо порядку
приватизації житлових приміщень у
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про безпідставність
позовних вимог виходячи з наступних
Відповідно до наявних матеріалів
справи будинок АДРЕСА_1 знаходиться у
відомчій належності Міністерства
оборони України та перебуває на
балансі будинкоуправління № 12
З наданих матеріалів вбачається, що
будинок, АДРЕСА_1 збудовано у 1940 році та
про інвентаризована при первинній
інвентаризації як гуртожиток, в
подальшому, а саме у 1987 році, після
капітального ремонту, інвентаризацією
встановлено, що до гуртожитку
відносяться квартири з 25 по 48 з
приміщеннями гуртожитку коридорного
Вказана обставина підтверджується
зокрема копіями акту приймання
виконаних робіт по капітальному
ремонту, затвердженого начальником КЕУ
ККВО від 13.06.1987р,, копією плану на
будівлю, копією оціночного акту № 1 від
10.06.1987р., копією технічного паспорту на
будинок АДРЕСА_1, копіями Листів Бюро
технічної інвентаризації м. Києва
Київська міська державна
адміністрація від 04.06.98р. № 2267 та від
довідок за Формою №3, що видавались
позивачу та третім особам у 2005,2007, 2010 та
За таких обставин спірним
Розпорядженням в супереч доводам
позивача статусу квартир №№ з 25 по 48
включно, в будинку, АДРЕСА_1, з
«житлового будинку призначеного для
постійного проживання» на
«гуртожиток» не було.
Більш того як вбачається із змісту
Розпорядження від 21.05.2014 № 266, таке
винесено з метою внесення змін до
реєстру гуртожитків, які перебувають у
приватній, державній, комунальній,
колективній, власності та розташовані
на території Печерського району м.
Києва, що був затверджений
Розпорядженням райдержадміністрації
№ 159 від 12.02.2008р.
Відповідно до змісту Реєстру
гуртожитків, які перебувають у
приватній, державній, комунальній,
колективній, власності та розташовані
на території Печерського району м.
Києва, затвердженого Розпорядженням
райдержадміністрації № 159 від 12.02.2008р.
квартири №№ з 25 по 48 включно, в будинку,
АДРЕСА_1, наявні у такому під порядковим
З аналізу наведених фактичних обставин
справи відповідач спірним
Розпорядженням, в частині заявленого
позову, змінено лише порядковий номер
квартир №№ з 25 по 48 включно, в будинку,
АДРЕСА_1, з 19 на 17 в Реєстрі гуртожитків,
які перебувають у приватній, державній,
комунальній, колективній, власності та
розташовані на території Печерського
За таких обставин суд зазначає, що
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Пунктом 8 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлено, що позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.
Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану її
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних
повноважень є такими, що порушують
права і свободи особи в тому разі, якщо,
по-перше, таке рішення винесене владним
суб'єктом поза межами визначеної
законом компетенції, а по-друге,
оспорюванні дії є юридично значимими,
тобто такими, що мають безпосередній
вплив на суб'єктивні права та обов'язки
особи шляхом позбавлення можливості
реалізувати належне цій особі право
або шляхом покладення на цю особу
будь-якого обов'язку.

Розпорядження № 266 «Про внесення змін
до реєстру гуртожитків, які
перебувають у приватній, державній,
комунальній, колективній, власності та
розташовані на території Печерського
району м. Києва» від 21.05.2014р. винесене
Печерською районною в м. Києві
державною адміністрацією, не створює
жодних правових наслідків для позивача
та не змінює стану його суб'єктивних
прав.

Отже, спірне Розпорядження не є
юридично значеним для позивача,
оскільки не мають безпосереднього
впливу на суб'єктивні права та
обов'язки позивача шляхом позбавлення
його можливості реалізувати належне
йому право або шляхом покладення на
нього будь-якого обов'язку, отже саме по
собі не породжує для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що оскільки спірне
Розпорядження не породжує для позивача
настання будь-яких юридичних наслідків
та не впливає на його права та
обов'язки, то не виникає і передумови
для здійснення захисту права або
законного інтересу, шляхом скасування
такого Розпорядження, а отже позов
ОСОБА_1 є необґрунтованим та не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно статті 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити у повному
обсязі.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя

В.В. Амельохін