Справа № 808/3249/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № 808/3249/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенка Р.В.,

представника позивача - Грек О.В.
(довіреність від 04.11.2013)

представників відповідача -
Грекової Н.М. ( довіреність від 01.01.2014),
Міщенко

М.В.( довіреність від 12.09.2014 )

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Запоріжкокс"

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 16
червня 2014 року у справі № 808/3249/14 за
позовом Запорізького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства "Запоріжкокс" про стягнення
суми адміністративно-господарських
санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів( далі -
Позивач) звернулося до суду з позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Запоріжкокс" ( далі - Відповідач), у
якому просило стягнути з Відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2013 році у розмірі 1 076 559,67
грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що підприємство не
виконало норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановлений частиною 1 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
саме - 69 робочих місць, внаслідок чого
до нього були застосовані
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1 065 056,95 грн. Сума
адміністративно-господарських санкцій
своєчасно Відповідачем не була
сплачена, у зв'язку з чим була
нарахована пеня у сумі 11 502,72 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року адміністративний позов
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Публічного акціонерного товариства
"Запоріжкокс" про стягнення суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені задоволено повністю. Стягнуто
з ТОВ Публічного акціонерного
товариства "Запоріжкокс" на користь
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 1 076 559,67 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що
підприємством не було вжито всіх
можливих заходів для недопущення
господарського правопорушення, а саме -
не направлялися звіти про наявність
відповідних вакансій, у зв'язку з чим
застосування
адміністративно-господарських санкцій
та пені за несвоєчасну їх сплату є
обґрунтованими. (а.с.157-159)

Не погодившись з постановою суду, ПАТ
"Запоріжкокс" звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року, та винести нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
ними у серпні, вересні, жовтні,
листопаді, грудні 2013 року були вжиті
всі необхідні заходи для
працевлаштування інвалідів, у зв'язку з
чим відповідальність за не направлення
звітів до них за вказаний період не
може бути застосована. Крім того,
відповідач завжди приймав участь у
заходах , які проводяться органами
державної влади щодо надання допомоги
незахищеним верствам населення,
зокрема ярмарках. (а.с.164-172)

Заперечень а апеляційну скаргу до суду
не надходило.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представники Відповідача -
ПАТ "Запоріжкокс" вимоги апеляційної
скарги підтримали та просили її
задовольнити із підстав, у ній
зазначених.

Представник Позивача - Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на
необґрунтованість її доводів.

При цьому сторони визнали що на протязі
2013 років підприємством на протязі
шести місяців (січень-липень включно)
не направлялись до органу
працевлаштування щомісячні звіти
форми 3-ПН.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконання
вимог Закону 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» відповідачем було
подано Позивачу Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
(форма № 10-ІІІ). У вказаному звіті
відповідач зазначив, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 1714 осіб, в зв'язку з чим
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ч. 1 ст. 19 вказаного Закону
становить 69 особи, проте, на
підприємстві відповідача у 2013 році
працювало лише 14 осіб, яким встановлено
інвалідність. (а.с.5).

Стягнення сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за їх несвоєчасну сплату і було
предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, суд першої інстанції
виходив з того, що підприємством не
було вжито всіх можливих заходів для
недопущення господарського
правопорушення, а саме не направлялися
звіти про наявність відповідних
вакансій, у зв'язку з чим застосування
адміністративно-господарських санкцій
та пені за несвоєчасну їх сплату є
обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб -у кількості
одного робочого місця.

Положенням про Фонд соціального
захисту інвалідів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1434 від 26.09.2002 (що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що Фонд соціального
захисту інвалідів відповідно до
покладених на нього завдань здійснює
контроль за виконанням підприємствами
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплатою
ними адміністративно-господарських
санкцій і пені, а також відповідно до п.
п. 3 п. 5 Положення має право проводити
перевірку підприємств щодо реєстрації,
подання ними звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплати
адміністративно-господарських санкцій
і пені.

Згідно з ст. 18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Вищенаведені правові норми свідчать
про те, що на підприємство покладається
обов'язок з створення робочих місць для
інвалідів та своєчасне і постійне
інформування підприємством
уповноважених органів щодо наявності
на підприємстві робочих місць для
працевлаштування осіб, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність. При цьому створення
робочих місць і введення їх в дію має
відбуватись з урахуванням стану
здоров'я, здібностей і професійних
навичок інвалідів, забезпечення прав
яких на працевлаштування та на
оплачувану роботу здійснюється,
відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», в редакції закону
від 23.02.2006р., шляхом як безпосереднього
звернення інвалідів до підприємств,
установ, організацій чи до державної
служби зайнятості, так і постійним
висвітленням у засобах масової
інформації, на дошках об'яв відомостей,
про наявність вакансій для інвалідів.

Як свідчать матеріали справи,
Підприємством не щомісячно
направлялися звіти форми 3-ПН до органу
працевлаштування, а саме - Позивачем не
направлялися звіти за січень-липень 2013
року, що ним не заперечується, в той час
як саме затверджена наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 № 420 форма
звітності №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштуванню
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організації
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

Крім того, Позивачем було самостійно
здійснено розрахунок
адміністративно-господарських санкцій
за нестворені робочі місця для
працевлаштування інвалідів у 2013 році,
до якого входить і сума у розмірі 1 065
056,95 грн. за спірний період. (а.с.105)

При цьому посилання заявника
апеляційної скарги на те, що ними
вживалися інші заходи щодо
самостійного пошуку інвалідів та їх
працевлаштування, визнаються колегією
суддів безпідставними з огляду на
наявні в матеріалах справи довідку
Запорізького міського центру
зайнятості від 15.01.2014 р. № 121/01-17,
відповідно до якої Відповідач відмовив
у працевлаштуванні 1 особі з обмеженими
фізичними можливостями у період з
04.12.2013 р. по 18.12.2013 р. (а.с.114), а докази
участі ПАТ «Запоріжкокс» у ярмарках
вакансій до суду надано не було.

Вказане свідчить про те, що ні центр
зайнятості, ні інші органи, на які
законом покладено обов'язок
працевлаштування інвалідів, не могли
сприяти Відповідачу у
працевлаштуванні інвалідів, оскільки
не мали протягом 2013 року належної та
своєчасної інформації щодо наявності у
останнього відповідних вакансій для
такої категорії громадян. Доказів щодо
виконання заходів, передбачених ч. 4 ст.
19 Закону №875-ХІІ, у якій йдеться про
співпрацю з підприємствами
громадських організацій інвалідів,
відповідач також не надав. До того ж, як
зазначалось вище, підприємством на
протязі шести місяців за звітний 2013 рік
взагалі не направлялись до органу
працевлаштування щомісячні звіти
форми 3-ПН, що ними визнається навіть у
апеляційній скарзі.

Відтак, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про
необхідність стягнення з ПАТ
«Запоріжкокс»
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу по
працевлаштуванню інвалідів.

У межах доводів апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Запоріжкокс"
- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року у справі № 808/3249/14- залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
строки , встановлені статтею 212 КАС
України.

Повний текст ухвали складено 04
грудня 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко