Справа № 817/2520/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/4154/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Рівненської обласної
державної адміністрації, Виконавчого
комітету Кузнецовської міської ради
Рівненської області, Міністерства
надзвичайних ситуацій України, третя
особа - Департамент соціального
захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації про
визнання бездіяльності протиправною,
визнання рішення неправомірним,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою представника
позивача - ОСОБА_4 на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Рівненської обласної
державної адміністрації, Виконавчого
комітету Кузнецовської міської ради
Рівненської області, Міністерства
надзвичайних ситуацій України, третя
особа - Департамент соціального
захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації, в
якому просила визнати бездіяльність
відповідачів, що полягає у
незабезпеченні протягом року з дня
подання заяви сім'ї позивача, зокрема
неповнолітньої дочки - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, житлом - протиправною.

Визнати рішення Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Рівненської обласної державної
адміністрації та Виконавчого комітету
Кузнецовської міської ради
Рівненської області щодо відмови
ОСОБА_3, законного представника
неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, у
забезпеченні житлом з підстав
відсутності фінансування Державного
бюджету України - неправомірними.

Зобов'язання Міністерство
надзвичайних ситуацій України
перерахувати цільовим призначенням
кошти, що необхідні для забезпечення
житлом неповнолітньої ОСОБА_5

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
справі, представник позивача - ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, є матір'ю
неповнолітньої дочки - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сім'я ОСОБА_3 складається з дев'яти осіб:
чоловік, дружина та семи дітей, одна з
яких - ОСОБА_5 є інвалідом дитинства, її
інвалідність пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджено рішенням ЛКК № 60 від 19
січня 2012 року. Сім'я проживає в
трикімнатній квартирі, житлова площа
якої становить - 39, 3 кв.м. Крім того, в
даній квартирі також проживає і ОСОБА_6,
мати позивача, якій 63 роки. Тобто,
загальний склад сім'ї становить десять
чоловік.

Сім'я позивача перебуває на
квартирному обліку за місцем
проживання з 01 липня 2004 року в
першочерговій черзі, а з 02 лютого 2005
року переведена в позачергову чергу, як
сім'я, у складі якої є дитина, що стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи та потребує особливого
догляду, де знаходиться у списку сімей,
які мають дітей інвалідів ЧАЕС за № 40.

Протягом усього часу перебування на
обліку позивач, її чоловік, діючи в
інтересах сім'ї та своєї
неповнолітньої доньки неодноразово
звертались до відповідачів з
відповідними заявами щодо
забезпечення житлом. Проте, отримували
відповіді про відмову у вирішенні
житлового питання, які обґрунтовані
тим, що забезпечення житлом сім'ї
ОСОБА_5 можливе лише в порядку черги
відповідно до чинного житлового
законодавства України та за умови
необхідного фінансування бюджетної
програми "Забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по
Рівненській області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» крім осіб,
зазначених у частині першій цієї
статті, до потерпілих від
Чорнобильської катастрофи належать
неповнолітні діти, зазначені у статті 27
цього Закону.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що до дітей, потерпілих
від Чорнобильської катастрофи,
належать неповнолітні діти, які
проживали на момент аварії чи прожили
або постійно навчалися після аварії не
менше трьох років у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Згідно з додатком №1 до Постанови
Кабінету Міністрів України УРСР № 106
від 23 липня 1991 року «Про організацію
виконання постанов Верховної ради
Української РСР про порядок введення в
дію законів Української РСР «Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
чорнобильської катастрофи» та «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» місто
Кузнецовськ Рівненської області
віднесене до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 на день
звернення до суду з позовом була
неповнолітньою дитиною, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи та потребує особливого
догляду, проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю постійно з
моменту народження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 1 (пункт
1 статті 14), надаються такі гарантовані
державою компенсації та пільги, а саме:
позачергове забезпечення жилою площею
осіб, які потребують поліпшення
житлових умов (включаючи сім'ї загиблих
або померлих громадян). Особи,
зазначені в цьому пункті,
забезпечуються жилою площею протягом
року з дня подання заяви, для чого
місцеві Ради щорічно виділяють 15
відсотків усього збудованого житла (в
тому числі підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форми
власності). Кабінет Міністрів України
щорічно виділяє обласним державним
адміністраціям цільовим призначенням
капітальні вкладення відповідно до
кількості сімей, що потребують
поліпшення житлових умов. Фінансування
будівництва здійснюється з Державного
бюджету України.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що потерпілим дітям,
зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього
Закону, та їх батькам надаються такі
гарантовані державою компенсації та
пільги, зокрема, надання додаткової
жилої площі у вигляді окремої кімнати
дитині, яка стала інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи та потребує
особливого догляду. Відсутність
окремої кімнати є підставою для взяття
на квартирний облік. Сім'ям, що мають
дітей-інвалідів, надається право
позачергового одержання жилих
приміщень.

Разом з тим, статтею 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, коштів, які
враховуються при визначенні
міжбюджетних трансфертів, та інших
джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23
Бюджетного кодексу України будь-які
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.

Розподіл бюджетних коштів
здійснюється з урахуванням кількості
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи і
перебувають на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов
(квартирному обліку), згідно з поданими
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями даними.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, Міністерство надзвичайних
ситуацій України відповідно до вимог
чинного законодавства України та з
метою виконання бюджетної програми
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з моменту визначення його
головним розпорядником бюджетних
коштів за даною програмою протягом
2008-2013 років зверталося до Міністерства
фінансів України з бюджетними запитами
щодо необхідності збільшення
граничних показників видатків на
зазначену програму та з проханням
внести зміни до розпису Державного
бюджету України на поточний рік, що
підтверджується відповідними листами.

У 2009-2010 роках Законом України «Про
Державний бюджет України» видатків на
вищезазначену бюджетну програму
передбачено не було.

У 2011 році на виконання бюджетної
програми "Забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" бюджетні
кошти були передбачені додатково
Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік».

У 2012 році на виконання зазначеної
програми та відповідно Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік», постанови Кабінету Міністрів
України від 23 листопада 2011 року № 1198
«Про затвердження порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», наказів
МНС України №870, від 28 квітня 2012 року №
739, від 28 листопада 2012 року № 1360, від 21
грудня 2012 року № 1446 «Про розподіл
коштів, передбачених у державному
бюджеті для забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
затверджено розподіл між регіонами
України та було виділено 11722, 00 грн.

Відповідно до спільних наказів
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій та Міністерства
надзвичайних ситуацій України 20 травня
2013 року № 253/198 та від 27 травня 2013
року № 332/205 «Про затвердження порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для забезпечення
житлом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
Рівненській обласній державній
адміністрації на виконання зазначеної
бюджетної програми у 2013 році
передбачено 17422, 813 грн., у тому числі 5653,
813 грн. на погашення кредиторської
заборгованості.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що Міністерство
надзвичайних ситуацій України
виконало свої зобов'язання щодо планів
діяльності по виконанню програми
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та розподілу бюджетних
коштів між розпорядниками з
урахуванням кількості громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та потребують поліпшення
житлових умов в період за 2008-2013 роки.

Вирішення питання покращення житлових
умов сім'ї позивача можливе при
достатньому виділенні коштів з
Державного бюджету України на
фінансування державної програми
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: