Справа № 809/4029/14
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Справа № 809/4029/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Бойко Л.М.

за участю: представника позивача -
Полянської О.І.,

представника відповідача -
Іванців Г.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області до Відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
про відмову у відкриття виконавчого
провадження від 20.11.2014 року ВП №45543205 ТА
ВП №45542397 та зобов"язання до вчинення
дій,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2014 року управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
в Івано-Франківській області
звернулось до суду з адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції про
визнання неправомірними дій головного
державного виконавця відділу ДВС
Калуського міськрайонного управління
юстиції щодо відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчих
листів №№809/2600/14 виданих 28.10.2014 року,
скасування постанов ВП №45543205 та ВП
№45542397 від 20.11.2014 року та зобов'язання
повторно переглянути заяву позивача
про прийняття до виконання вказаних
виконавчих листів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним виконавцем безпідставно, в
порушення вимог статей 17, 19, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документу та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчих листів №№809/2600/14
від 28.10.2014 року, виданих
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом. Позивач вважає
дії державного виконавця
неправомірними, а постанови від 20.11.2014
року постанов ВП №45543205 та ВП №45542397 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа)
такими, що підлягають скасуванню,
оскільки останні, не містить
передбачених законом обставин, які
виключають можливість здійснення
виконавчого провадження. У зв'язку з
наведеним, позивач просив зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяву
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області про
прийняття до виконання вказаних
виконавчих листів.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала з
підстав, викладених в
адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила. З
посиланням на положення Закону України
«Про виконавче провадження», суду
пояснила, що оскаржувані постанови
прийняті в зв'язку з тим, що чинне
законодавство передбачає виконання
судових рішень про заборону вчинення
дій, шляхом зобов'язаня боржника
утриматись від певних дій. Однак,
оскільки у вказаних виконавчих листах
відсутнє визначення щодо зобов'язання
боржника утриматись від певних дій,
тобто відсутнє слово «зобов'язати», то,
на думку представника відповідача, й
відсутні підстави для відкриття
виконавчих проваджень за такими
виконавчими листами. З цих підстав
просила суд, в задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено наступне.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
05.09.2014 року у справі за №809/2600/14 до
фізичної особи-підприємця Василіва
Василя Васильовича застосовано заходи
реагування у сфері державного нагляду,
а саме: заборонено експлуатацію
склад-магазину, що знаходиться за
адресою: 77300, Івано-Франківська область,
м. Калуш, вул. Пекарська,1а, шляхом
опечатування вхідних дверей та
заборонено використовувати будівлі,
споруди, приміщення склад-магазину за
цільовим призначенням, крім робіт,
пов'язаних з усуненням порушень вимог
законодавства у сфері пожежної та
техногенної безпеки.

На виконання даного судового рішення
28.10.2014 року Івано-Франківським окружним
адміністративним судом видано
відповідні виконавчі листи за
№№809/2600/14.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року
вищевказані виконавчі листи
направлено до відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції.

20.11.2014 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Іванців Г.І. винесено постанови ВП
№45543205 та ВП №45542397 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчих листів від 28.10.2014
року за №№809/2600/14.

Відділом державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції супровідними листами від 20.11.2014
року дані постанови направлено до
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області.

Слід зазначити, що частиною 5 статті 124
Конституції України передбачено, що
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 даного Закону
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно частин 1, 2 статті 2 Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (частина 1 статті 6
Закону).

Згідно частини 1, абзацу 2 частини 2
статті 11 цього Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до частини 1, пункту 8
частини 2 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Такими
виконавчими документами серед іншого
можуть бути виконавчі листи, що
видаються судами.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (частина 1).

Відповідно до досліджених судом
оскаржуваних постанов від 20.11.2014 року
головним державним виконавцем відділу
ДВС Калуського міськрайонного
управління юстиції Іванців Г.І.
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчих документів та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчих листів від 28.10.2014
року за №№809/2600/14, виданих
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом, з підстав
визначених пунктом 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно пункту 8 частини 1 статті 26
даного Закону державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Як вбачається з оскаржуваних постанов
та згідно пояснень представника
відповідача, державний виконавець, як
інші обставини, що виключають
здійснення виконавчого провадження,
визначає відсутність у вказаних
виконавчих листах, визначення
зобов'язального характеру, тобто
відсутність слова «зобов'язати».

Суд не може погодитись з таким
твердженням державного виконавця
враховуючи наступне.

Главою 7 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено порядок
виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення.

У відповідності до ч.1 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Слід зазначити, що постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 05.09.2014 року
у справі за №809/2600/14, ОСОБА_3 заборонено
експлуатацію склад-магазину, що
знаходиться за адресою: 77300,
Івано-Франківська область, м. Калуш,
вул. Пекарська,1а, шляхом опечатування
вхідних дверей та заборонено
використовувати будівлі, споруди,
приміщення склад-магазину за цільовим
призначенням, крім робіт, пов'язаних з
усуненням порушень вимог
законодавства у сфері пожежної та
техногенної безпеки. Такі ж заборонні
заходи зазначені й у виконавчих листах
№№809/2600/14 виданих 28.10.2014 року.

Зі змісту вищенаведених процесуальних
документів, випливає, що жодним іншим
чином, як зобов'язати боржника
утриматись від вчинення вказаних дій,
вказане судове рішення не може бути
виконано.

А отже, навіть за відсутності у тексті
судового рішення та виконавчих листів
№№809/2600/14, слова «зобов'язати»,
державний виконавець повинен був
відкрити виконавче провадження та
провадити його виконання шляхом
зобов'язання боржника утриматись від
вчинення заборонених судом дій та
опечатування приміщення, у
відповідності до вимог Глави 7 Закону
України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Іванців Г.І., в порушення вимог Закону
України «Про виконавче провадження»
безпідставно відмовлено у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчих
листів від 28.10.2014 року за №№809/2600/14,
визначених пунктом 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження». Як наслідок, постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) ВП
№45543205 та ВП №45542397 від 20.11.2014 року є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, а позовні вимоги у цій
частині - до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяву управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
в Івано-Франківській області про
прийняття до виконання виконавчих
листів №№809/2600/14, то слід зазначити
наступне.

Так, Законом України «Про виконавче
провадження» визначено, що примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці. З цією метою останніх
наділено дискреційними повноваженнями
при прийнятті ними управлінського
рішення.

При цьому суд зазначає, що саме
державний виконавець до прийняття
виконавчого документа до виконання та
відкриття виконавчого провадження в
силу приписів частини 1 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
зобов'язаний вирішити питання про те,
чи не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, чи він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, та чи пред'явлений до
виконання до відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, відкриттю виконавчого
провадження передує вирішення
державним виконавцем питання про
відповідність виконавчого документа -
виконавчих листів від 28.10.2014 року за
№№809/2600/14, вимогам статей 18-25 Закону
України «Про виконавче провадження».
Відтак, тільки за відсутності
обставин, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», які б
служили підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до провадження дані виконавчі
документи та відкрити виконавче
провадження.

Враховуючи вищевикладене та з
урахуванням висновків суду щодо
протиправності оскаржуваних постанов,
та як наслідок, їх скасування, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяву управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
в Івано-Франківській області про
прийняття до виконання виконавчих
листів №№809/2600/14 від 28.10.2014 року, також
підлягає до задоволення.

В той же час, суд вважає за необхідне
зазначити, що позовна вимога щодо
визнання неправомірними дій головного
державного виконавця відділу ДВС
Калуського міськрайонного управління
юстиції щодо відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчих
листів №№809/2600/14 виданого 28.10.2014 року,
не підлягає до задоволення, оскільки,
винесення оскаржуваних постанов є
наслідком таких дій та охоплюється
визначенням їх протиправності. Як
наслідок, суд приходить до висновку, що
в цій частині, заявлений
адміністративний позов не підлягає до
задоволення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та
скасувати постанови головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Іванців Г.І. від 20.11.2014 року ВП
№45543205 та ВП №45542397 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчих листів від 28.10.2014
року за № № 809/2600/14.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
повторно розглянути заяву Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області щодо
примусового виконання виконавчих
листів від 28.10.2014 року за №№ 809/2600/14 про
заборону ОСОБА_3 використовувати
будівлі, споруди, приміщення
склад-магазину за цільовим
призначенням, крім робіт, пов'язаних з
усуненням порушень законодавства у
сфері пожежної та техногенної безпеки,
а також заборону експлуатації
склад-магазину, що знаходиться за
адресою: 77300, АДРЕСА_1, шляхом
опечатування вхідних дверей.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/ Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному
обсязі 15.12.2014 року.