Справа № 808/8817/13-а
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/8817/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 року

справа № 808/8817/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 808/8817/13-а за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Комунального підприємства "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2013 року Державна фінансова інспекція в Запорізькій області (далі – Позивач) звернулася з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради (далі – Відповідач), у якому просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов’язати відповідача виконати пункти 2, 3, 4 обов'язкових вимог Держфінінспекції в Запорізькій області від 20.05.2013 № 08-05-14-14/3830 в частині:

1. Пункт 2 - стягнути з Головного управління Держземагенства в Запорізькій області недоотримані доходи у сумі 6855,12 грн. (без ПДВ) на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України та перерахувати кошти в сумі 4798,58 грн. до обласного бюджету. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні доходів, шкоду в загальній сумі 6855,12 грн. на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

2. Пункт 3 - стягнути з осіб, винних у безпідставному наданні матеріальної допомоги, кошти у сумі 2372,50 грн., в іншому випадку стягнути шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст. 1166 Цивільного кодексу України, у тому числі шляхом пред'явлення позовів до суду.

3. Пункт 4 - стягнути з винних осіб суму збитків від нестачі матеріальних цінностей, а саме бензину марки А-95 у кількості 46,8 л на суму 473,76 грн., в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду в порядку та розмірі, встановленому ст. 1166 Цивільного кодексу України, у тому числі шляхом пред'явлення позовів до суду.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що ними було зроблено правомірні висновки щодо встановленого в ході ревізії порушення, адже Відповідачем надавалися в оренду приміщення за відсутності діючого договору оренди, та з огляду на часткове усунення вказаного порушення, сума до стягнення становить 6855,12 грн. Крім того, КП "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради в порушення ст..97 КЗпП України та ст.. 15 Закону України «Про оплату праці» було безпідставно надано матеріальну допомогу, яка підлягає стягненню . Також ревізією встановлено, що Відповідачем було безпідставно списано бензин марки А-95, оскільки лишків бензину вказаної марки під час контрольного зняття залишків пального не встановлено. Вимога від 20.05.2013 № 08-05-14-14/3830 була підписана Відповідачем без заперечень, є чинною та на час подання адміністративного позову відповідні суми не відшкодовано, у зв’язку з чим вважають, що наявні всі підстави для звернення з позовом до суду саме з такими вимогами. (том 1 а.с.2-10)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Зобов’язано Комунальне підприємство “Навчально-курсовий комбінат житлово-комунального господарства” Запорізької обласної ради виконати пункти 2, 3, 4 обов'язкових вимог Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 20.05.2013 № 08-05-14-14/3830.

Рішення суду обґрунтоване тим, що правомірність пунктів вимоги від 20.05.2013 № 08-05-14-14/3830 доведена під час судового розгляду, у зв’язку з чим законна вимога органу державного фінансового контролю підлягає обов’язковому виконанню. (том 1 а.с.235-238).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Комунальне підприємство “Навчально-курсовий комбінат житлово-комунального господарства” Запорізької обласної ради подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи вийшов за межі позовних вимог. Вважають, що у Позивача відсутнє право вимагати від Відповідача притягнення до відповідальності винних осіб, оскільки таким шляхом допущені порушення усунуті не будуть, у зв’язку з чим рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних позовних вимог підлягає скасуванню. Зазначають, що вимоги ДФІ у Запорізькій області не містять вказівок на усунення виявлених порушень законодавства, у зв’язку з чим не можуть вважатися законними і обов’язковими до виконання , а обраний Відповідачем спосіб їх усунення не відповідає приписам чинного законодавства. (том 1 а.с.245-248)

ДФІ у Запорізькій області заперечувало проти задоволення апеляційної скарги. Зазначають, що приписами чинного законодавства визначено право контролюючого органу пред’являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства та у разі невиконання їх підконтрольною установою звертатися до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень.

Вимога про усунення порушень на момент звернення до суду є чинною та в установлений строк виконана не була, у зв’язку з чим позовні вимоги про її виконання є правомірними. Просили розглядати справу без їх участі. (том 2 а.с.8-12)

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і наданих заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими працівниками Державної фінансової інспекції в Запорізькій області була проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради за період з 01.01.2012 р. по 01.04.2013 р., за результатами якої складено акт № 05-21/2 від 30 квітня 2013 року. (том 1 а.с.14-49)

На підставі акту ревізії винесено Вимогу №08-05-14-14/3830 від 20.05.2013 р. (том1 а.с.77-81), відповідно до пунктів 2, 3,4 якої Відповідача, зокрема, зобов’язано:

Пункт 2. - стягнути з Головного управління Держкомзему в Запорізькій області недоотримані доходи у сумі 9136,82 грн. (без ПДВ) на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України та перерахувати кошти в сумі 6395,77 грн. до обласного бюджету. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні доходів, шкоду в загальній сумі 9136,82 грн. на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні доходів, шкоду в загальній сумі 9136,82 грн. на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Пункт 3. - стягнути з осіб, винних у безпідставному наданні матеріальної допомоги кошти у сумі 2500,00 грн., в іншому випадку стягнути шкоду в порядку та розмірі, встановленому ст. 1166 Цивільного кодексу України, у тому числі шляхом пред'явлення позовів до суду

Пункт 4. - визначити розмір збитку від нестачі у порядку та розмірі, встановленому Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116.

- стягнути з винних осіб суму збитків від нестачі матеріальних цінностей, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду в порядку та розмірі, встановленому ст. 1166 Цивільного кодексу України, у тому числі шляхом пред'явлення позовів до суду.

Задовольняючи адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність пунктів вимоги від 20.05.2013 № 08-05-14-14/3830 доведена під час судового розгляду, у зв’язку з чим законна вимога органу державного фінансового контролю підлягає обов’язковому виконанню.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він винесений без врахування наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Свою діяльність Державна фінансова інспекція проводить на підставі Положення, затвердженого Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011.

Як визначено підпунктом 4 пункту 4 Положення, Держфінінспекція України , відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Однак, як слідує з матеріалів справи, Держфінінспекцією позов саме про відшкодування виявлених в ході перевірки збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, до суду не заявлявся

Подання позову про примусове виконання пункту вимоги щодо відшкодування збитків без подання відповідного позову про їх стягнення не може бути достатньою підставою для примусового стягнення відповідних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14 та від 13 травня 2014 року у справі № 21-89а14.

Крім того, як слідує із суті заявлених пунктів 3 та 4 вимоги, Держфінінспекція пред’явила вимоги, які фактично зводяться до зобов’язання підприємства визначити розмір збитків та винних осіб , за відсутності їх доброї волі відшкодувати збитки , обов’язково провести претензійно-правову роботи про стягнення цих коштів з винних осіб в порядку та розмірі, встановленому ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

Однак, відповідно до приписів правових норм, звернення до суду з позовом – це право підприємства, установи, організації, а не її обов’язок.

Тим більше, сформовані фінансую інспекцією Вимоги на усунення виявлених порушень повинні узгоджуватись з приписами правових норм, які мають бути застосовані при їх виконанні.

З огляду на час встановлених за позицією Держфінінспекції порушень – 2012 рік, вимоги про примусове зобов’язання проведення у 2014 році претензійно-правової роботи, у тому числі, і шляхом встановлення винних осіб та стягнення цих коштів з винних осіб в порядку та розмірі, встановленому ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, визнаються колегією суддів некоректними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції не було враховано вищевказані обставини та приписи правових норм, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вимог Держфінінспекції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Запорізький обласний центр охорони праці" Запорізької обласної ради - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 808/8817/13-а – скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в Запорізькій області – відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2014 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко