Справа № 2а-4494/10/1070
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/17274/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді
суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 8
лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління юстиції
у м. Києві, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Київській області про визнання дій та
бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом до
відповідачів. Уточнивши позовні
вимоги, просила визнати протиправною
та скасувати постанову головного
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у м. Києві
від 26 березня 2010 року про закінчення
виконавчого провадження № 17225425;
визнати протиправними дії відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
встановлення у вказаній постанові
виконаним рішення суду згідно наданих
документів; визнати протиправними дії
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у м. Києві
щодо непроведення всіх необхідних
виконавчих дій з виконання постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня 2009
року, щодо незастосування до боржника
вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про
виконавче провадження»; зобов'язати
відділ державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у м. Києві
поновити виконавчі дії з виконання
виконавчого документа від 8 грудня 2009
року № 2а-501/08, застосувати до боржника
вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про
виконавче провадження» за протиправне
невиконання судового рішення та вимог
державного виконавця; визнати
протиправними дії та бездіяльність
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Київській області
щодо невиконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 грудня 2009 року; зобов'язати
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Київській області виконати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня 2009
року шляхом вручення позивачці
постанови слідчого слідчого
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Київській області від 6 липня 2010 року
про скасування запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 лютого 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про
задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 8 лютого 2010 року
головний державний виконавець
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві відкрив виконавче провадження
за виконавчим листом № 2а-501/2008 від 8
грудня 2009 року, виданим Васильківським
міськрайонним судом Київської області,
про зобов'язання вручити ОСОБА_4
постанову про скасування запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд.

На виконання постанови головного
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ в Київській області в особі
слідчого управління 18 лютого 2010 року та
повторно 11 березня 2010 року на адресу
ОСОБА_4 направлено копію постанови про
скасування запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд.

18 березня 2010 року ОСОБА_4 отримала копію
постанови про скасування запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

26 березня 2010 року головний державний
виконавець підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2а-501/2008 від 8 грудня 2009 року у зв'язку з
виконанням виконавчого документа.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що здійснюючи дії по виконанню
судового рішення за виконавчим листом
№ 2а-501/2008 від 8 грудня 2009 року, виданим
Васильківським міськрайонним судом
Київської області, відповідачі діяли
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони:
на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) участь юридичних осіб у
виконавчому провадженні здійснюється
їх керівниками чи органами, посадовими
особами, які діють в межах повноважень,
наданих їм законом, або через
представників юридичної особи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) виконавче
провадження підлягає закінченню у
випадку фактичного повного виконання
рішення згідно з виконавчим
документом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у 3-денний строк
надсилається сторонам та суду або
іншому органу (посадовій особі), які
видали виконавчий документ.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 лютого 2012
року підписана не тими суддями, які
слухали справу, спростовуються
матеріалами справи, а саме оригіналом
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 лютого 2012
року (а.с. 202-205), з якого вбачається, що
ухвалу підписали ті судді, які слухали
справу. А надана ОСОБА_4 копія вказаної
ухвали суду апеляційної інстанції не
може бути взята до уваги, оскільки вона
не завірена належним чином (не прошита,
не пронумерована та не скріплена
гербовою печаткою).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Інші доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк