Справа № 2а-/0370/1404/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Справа №
51390/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2011 року по справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Луцькавтодор» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

позивач - приватне акціонерне
товариство «Луцькавтодор» звернулося
з адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області в якому
просить суд визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 22.10.2010 року № /0, від
29.12.2010 року № /1 в частині
визначення податкового зобов'язання по
податку на прибуток у розмірі 1157221,79
грн., у тому числі за основним платежем
809769,27 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 347452,52 грн., та від 22.10.2010 року
№ /0, від 29.12.2010 року № /1 про
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
2181900 грн., у тому числі за основним
платежем 1454600 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 727300 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач
безпідставно вважає нікчемними
договори на поставку олії
соняшникової, укладені товариством із
ПП «Агро Полюс», оскільки сторонами
зобов'язання по договору виконані,
товар оплачено повністю та в
подальшому експортовано. Позивач
вважає, що факт взаємовідносин ПП «Агро
Полюс» із ТзОВ «Шторм», яке відсутнє за
місцезнаходженням, не може бути
підставою для висновків про
фіктивність господарських операцій
позивача з ПП «Агро Полюс» та з іншими
контрагентами..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року задоволено позовні вимоги,
оскільки згідно договорів позивач
придбав у ПП «Агро Плюс» товар - олію
соняшникову нерафіновану. Факт
придбання товару підтверджено
податковими та видатковими накладними,
актами приймання товарів та
сертифікатами, актами звірки взаємних
розрахунків. Товар постачався ТзОВ
«Херсонес», вантажоотримувач ПП
«Торговий дім «Люксойлгрупп». За
договором комісії останнє товар
експортувало в угорську інвестиційну
фірму. Звернуто увагу на
індивідуалізацію відповідальності та
наведено практику Верховного Суду
України та практику Європейського Суду
з прав людини у справі ««БУЛВЕС» АД
проти Болгарії» (заява №3991/03).
Фіктивність договорів ПП «Агро Плюс»
та ТзОВ «Шторм» не підтверджено і не
доведено, що саме придбану олію у
останнього купував позивач, не
доведено фіктивність підприємства.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

Покликання маються на те, що у позивача
відсутній вид діяльності - торгівля,
однак ним придбавається товар-олія у ПП
«Агро Плюс». У видаткових накладних не
вказано довіреностей на отримання
товару, відповідальних осіб за дозвіл
та здійснення господарської операції і
складання первинної документації.
Кредиторська заборгованість перед
контрагентом - 1484000 грн. ПП «Агро Плюс» є
платником високого ризику та має
ознаки нікчемності. Постачальником
олії являлось ТзОВ «Шторм», яке
відсутнє за місцезнаходженням. Відтак,
зроблено висновок про неможливість
здійснення вказаної господарської
операції. З пояснень ОСОБА_1 (працівник
ПП «ВТК «Бєлтранс») на прохання
директора вказаного підприємства
зареєстрував ПП «Агро Плюс», жодних
угод не укладав та підписував
документи не вникаючи в їх суть. Крім
того, ТзОВ «Херсонес» повідомило, що з
вказаним підприємством жодних
договорів не укладало.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
зокрема неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено з матеріалів справи,
що за результатами перевірки за період
з 01.04.2009 року по 30.06.2010 року ПАТ
«Луцькавтодор» складено акт від 12.10.2010
року № 7007/23-2/13349767, яким встановлено
порушення товариством ч. 1 ст. 203, ст. ст.
215, 228, 662, 655, 628, 638, 664 Цивільного кодексу
України, п. п. 1.31 ст. 1, п. 5.1, п. п. 5.2.1 п. 5.2,
п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 3, п. п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. п. 7.2.6 п. 7.2, п.
п. 7.4.1 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану і вартість», у
результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 813118 грн. та податок на
додану вартість на суму 1454600 грн.

За результатами перевірки та внаслідок
процедури адміністративного
оскарження Луцькою ОДПІ винесено
податкові повідомлення-рішення від
22.10.2010 року № /0, від 29.12.2010 року №
/1 про визначення податкового
зобов'язання по податку на прибуток у
розмірі 1161407,70 грн., у тому числі за
основним платежем 813118 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 348289,70
грн., яке оскаржується позивачем у
частині визначення податкового
зобов'язання у розмірі 1157221,79 грн., у
тому числі за основним платежем 809769,27
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 347452,52 грн., та від 22.10.2010 року
№ /0, від 29.12.2010 року № /1 про
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
2181900 грн., у тому числі за основним
платежем 1454600 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 727300 грн.

Як вбачається з акту перевірки від
12.10.2010 року № 7007/23-2/13349767, ПАТ
«Луцькавтодор» неправомірно включено
до валових витрат та до податкового
кредиту суми коштів, сплачених по
операціях з придбання товарів у ПП
«Агро Полюс», матеріали перевірки
якого свідчать про порушення даним
підприємством своїх податкових
зобов'язань, приписів господарського
та цивільного законодавства. Зокрема,
вказується, що ПП «Агро Полюс» здійснює
оптову торгівлю олією соняшниковою,
однак власні складські приміщення для
зберігання олії у підприємства
відсутні, як і відсутні виробничі
потужності (в т.ч. автотранспортні
засоби). Основним постачальником
даного підприємства є ТзОВ «Шторм»,
діяльність якого має ознаки
фіктивності. Луцька ОДПІ вважає, що
угоди, укладені ПП «Агро Полюс» із
зазначеним контрагентом, мають
протиправний характер та є нікчемними.
Відтак подальша реалізація вказаним
підприємством олії соняшникової ПАТ
«Луцькавтодор» також має протиправний
характер, а вчинені правочини є
нікчемними.

Згідно п.1.31 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
продаж товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за плату або
компенсацію, незалежно від строків її
надання, а також операції з
безоплатного надання товарів.

Підпунктами 5.1, 5.2.1 п.5.2 статті 5
зазначеного Закону передбачено, що
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку; або дата
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Згідно п.1.4 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» поставка
товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Підпунктом 7.2.6 п.7.2 та підпунктом 7.4.1 п.7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

В ході судового засідання з'ясовано, що
за період з 01.10.2009 року по 30.06.2010 року ПАТ
«Луцькавтодор» згідно видаткових та
податкових накладних, актів прийому
товару по якості та кількості
проведено в обліку придбання у ПП «Агро
Полюс» олії соняшникової в кількості
1120 тон на загальну суму 8727600,00 грн., в
тому числі ПДВ -1454600,00 грн., хоча
основним видом діяльності якого є
будівництво доріг, будівель,
виробництво бетонних сумішей, готових
для використання.

Крім того, перевіркою постачальника
олії - ПП «Агро Полюс» (акт перевірки
ДПІ у Біляївському районі Одеської обл.
від 05.08.2010 року №1385/23/36404049) встановлено,
що ПП «Агро Полюс» є платником високого
ризику та має ознаки нікчемності
(відсутні необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби), для
перевірки не надано підтверджуючих
документів щодо переміщення товару
(олії) на всіх етапах його руху від
постачальника до покупця, його
транспортування та документів щодо
якості та походження товару
(сертифікатів якості та відповідності),
відсутні витрати по зберіганню олії.
Згідно аналізу електронного журналу
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України за квітень, травень
2010 року та додатку 5 до податкової
декларації з ПДВ встановлено, що
постачальником олії соняшникової для
ПП «Агро Полюс» у квітні-травні 2010 року
є ТзОВ «Шторм» (с. Першотравневе
Комінтернівського району Одеської
області), яке відсутнє за
місцезнаходженням.

Що стосується зберігача соняшникової
олії - ТОВ «Херсонес» на запит ДПА у
Волинській області щодо надання
пояснень по взаємовідносинах з ПП
«Агро Полюс» та ПП «Торговий дім
«Люксойлгрупп» повідомило, що у 2009 році
не укладало з ПП «Агро Полюс» ніякі
господарських договорів.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
судді приходить до висновку про
фіктивність договору укладеного між
ПАТ «Луцькавтодор» та з ПП «Агро
Полюс», отже податкові
повідомлення-рішення прийнятті
податковим органом в межах чинного
законодавства.

Вказана позиція суду не суперечить
практиці Верховного Суду України,
зокрема викладеної в судовому рішенні
від 27.03.2012 року у відповідності до якої,
докази на які посилався місцевий суд на
обґрунтування свого рішення є
обов'язковими, але не вичерпними,
оскільки предметом доказування у
справі, що розглядається, становлять
обставини, що підтверджують або
спростовують реальність здійснення
самої господарської операції (поставки
товару), а відтак і обґрунтованість
визначення податкового кредиту
позивача.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205,
207, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області задоволити,
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2011 року по справі № 2а-/0370/1404/11 та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову
приватного акціонерного товариства
«Луцькавтодор» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
виготовлення постанови в повному
обсязі, шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 01.12.2014 року