Справа № 816/3304/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.Справа № 816/3304/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Федоренко І.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Клименко
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.09.2014р. по справі № 816/3304/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полтавський
лікеро-горілчаний завод"

до Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.09.14 р. позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полтавський
лікеро-горілчаний завод" (далі - ТОВ
"Полтавський лікеро-горілчаний завод")
до Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області ( далі
- ДПІ у м.Полтаві) про скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволений.

Відповідач, не погодившись з
даним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального законодавства,
просив скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.09.14 р. та
ухвалити нове cудове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначив, що
позивачем завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування та податкового кредиту,
в зв'язку з відсутністю реального
здійснення фінансово-господарських
операцій по взаємовідносинам з ТОВ
"Украгро-тек", ТОВ "Капексбуд", ТОВ
"Каліон".

Позивач подав письмові
заперечення на апеляційну скаргу, де
наполягав на законності судового
рішення та просив залишити його без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, при цьому зазначив, що
позивач довів реальність придбання у
своїх контрагентів товарів, які були
використані у власній господарській
діяльності, що підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку, які
відповідають вимогам законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що 25.03.14 р. ДПІ у м.
Полтаві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Полтавський ЛГЗ" з питань дотримання
вимог законодавства при здійсненні
господарських взаємовідносин з ТОВ
"Украгро-тек", ТОВ "Капексбуд", ТОВ
"Каліон" за період з 01.01.11 р. по 01.11.13 р., за
результатами якої складено акт №
1667/16-01-22-07-13/32174761 від 25.03.14 р., яким
зафіксовано порушення ТОВ "Полтавський
ЛГЗ" пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), в
результаті чого завищене від'ємне
значення об'єкту оподаткування з
податку на прибуток на суму 211936 грн., в
т.ч. по періодах: за 3 кв. 2012 р. на суму 15174
грн., за 4 кв. 2012 р. на суму 92286 грн., за 2013
рік на суму 104475 грн.; пунктів 198.1, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 42388
грн., в т.ч. по періодам: за липень 2012
року на суму 3035 грн., за жовтень 2012 року
на суму 11806 грн., за грудень 2012 року на
суму 6652 грн., за січень 2013 року на суму
5228 грн., за березень 2013 року на суму 15667
грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
м. Полтаві винесено податкові
повідомлення-рішення від 10.04.14 р. №
, яким ТОВ "Полтавський ЛГЗ"
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 211936,00 грн.; №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість в загальному розмірі 52985,00
грн., з них за основним платежем - 42388,00
грн., штрафними санкціями - 10597,00 грн.

Перевіряючи правомірність
прийняття податковим органом
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, колегія суддів
виходить з наступного.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченимипунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п.201.6 ст.201 ПК
України).

Колегія суддів зазначає, що
наслідки в податковому обліку платника
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

Судовим розглядом встановлено, що у
перевіряємий період позивач мав
фінансово-господарські
взаємовідносини із ТОВ "Украгро-тек",
ТОВ "Капексбуд", ТОВ "Каліон" за
договорами поставки продукції.

На підтвердження реальності
здійснення зазначених господарських
операцій позивачем надано договори
поставки, податкові та видаткові
накладні, подорожні листи вантажного
автомобіля, договір оренди автомобіля,
свідоцтва про реєстрацію транспортних
засобів, платіжні доручення,
банківські виписки, добові рапорти
руху готових виробів, накладні на
передання алкогольних напоїв з
виробництва до складу готової
продукції, є чинними, недійсними не
визнавались.

Вартість придбаного товару віднесено
позивачем до складу валових витрат,
суму ПДВ до складу податкового кредиту
відповідних періодів.

З письмових доказів у справі
вбачається, що ТОВ "Полтавський ЛГЗ"
здійснювало закупівлю у ТОВ
"Украгро-тек", ТОВ "Капексбуд", ТОВ
"Каліон" фарфорових виробів, скляних
пляшок та штофів фарфорових,
доцільність придбання яких
пояснюється подальшим використанням у
власній господарській діяльності з
метою розливу алкогольних напоїв, та
подальшого постачання на експорт, що
підтверджується вантажними митними
деклараціями, копії яких долучено до
матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Украгро-тек", ТОВ "Капексбуд", ТОВ
"Каліон" підтверджується первинними
документами бухгалтерського обліку та
податкової звітності, товар
використаний у господарській
діяльності позивача.

Вищезазначені первинні документи
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність Україні", дефектів
форми, змісту або походження не мають.

Крім того, відповідно до пункту 201.8
статті 201 ПК України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 ПК України
визначено, що реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників
податку.

У періоді, що перевірявся, та в
момент поставок товарів як позивач так
і ТОВ "Украгро-тек", ТОВ "Капексбуд", ТОВ
"Каліон" мали необхідну податкову
правосуб'єктність та були у
встановленому порядку зареєстрованими
як платники ПДВ.

Посилання відповідача в
апеляційній скарзі на те, що стосовно
контрагента позивача складений акт ДПІ
у Оболонському районі м. Києва від 03.10.13
р. № 527/26-54-22-2/38510737 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Капексбуд" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з лютого 2013 року по
серпень 2013 року доводить відсутність
реального здійснення господарських
операцій є безпідставними, оскільки
чинним законодавством не передбачено,
що відсутність контрагента за
юридичною (фактичною) адресою є
безумовним доказом відсутності
реального здійснення господарської
діяльності останнім, та не є достатнім
доказом порушення платником, що
перевіряється, вимог податкового
законодавства. Крім того, в ст. 61
Конституції України встановлено, що
юридична відповідальність має
індивідуальний характер.

Відповідно до п. 6 наказу ДПА
України № 984 від 22.12.10 р. "Про
затвердження Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства"
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в
акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Податковий орган протиправно не
прийняв до уваги належним чином
оформлених первинних та податкових
документів, відповідно до яких платник
податків здійснив розрахунки з
контрагентами та включив до складу
податкового кредиту відповідні суми
сплаченого податку.

З огляду на наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що посилання
відповідача на відсутність реальності
господарських операцій між позивачем
та контрагентами є безпідставними,
оскільки укладені договори між
позивачем та контрагентами на момент
розгляду справи є чинним і в
установленому законодавством порядку
недійсними не визнавались і в
сукупності з іншими доказами у справі
дають суду підстави для висновку про
достовірність підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, сплати податку на додану
вартість та його сум, а тому
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення не відповідають
вимогам законодавства, що є підставою
для їх скасування.

Інші доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає
безпідставними з вище зазначених
підстав та такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене,
колегія суддів прийшла до висновку, що
постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.09.14 р.
прийнята з дотриманням вимог чинного
матеріального та процесуального
законодавства та не виявила підстави
для її скасування.

Відповідно до ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області - залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 01.12.2014 р.