Справа № 818/241/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м. Київ
К/800/34715/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А.
(суддя-доповідач), Зайцева М.П.,
Костенка М.І.,

секретар судового засідання
Загородній А.А.,

за участю: представника позивача
Васильцова В.М.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 2 червня
2014 року

у справі № 818/241/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кловін Україна»

до Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 2 червня 2014
року, позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кловін Україна»
(далі - ТОВ «Кловін Україна»)
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області № від 29 серпня 2013 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання ТОВ «Кловін Україна» з
податку на прибуток в загальній сумі 578
345 грн., із них за основним платежем - 465
881 грн. та 112 464 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області № від 29 серпня 2013 року
про зменшення від'ємного значення суми
податку на додану вартість за грудень
2012 року ТОВ «Кловін Україна» на 442 364
грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні адміністративного
позову ТОВ «Кловін Україна» відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ТОВ
«Кловін Україна» просив судові рішення
залишити без змін, а касаційну скаргу
без задоволення, посилаючись на
необґрунтованість доводів скарги.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Кловін Україна» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 27 липня 2011
року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 66/22-005/37512309 від 9 серпня 2013 року,
яким зафіксовано порушення позивачем
п. 44.1 ст. 44, п. 138.2, пп. 138.8.1, п. 138.8 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.3 - 198.6 ст. 198, п. 201.4,
201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), що призвело
до заниження податку на прибуток на
загальну суму 465 881 грн., заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на загальну суму 442 364
грн. та податкового кредиту на загальну
суму 92 грн.

На підставі встановлених актом
перевірки порушень відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення від 29 серпня 2013
року:

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 578 345,00 грн. (в т.ч. основний
платіж - 465 881 грн., штрафні (фінансові)
санкції - 112 464,0 грн.)

- № про зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за грудень 2012 року на 442 364 грн.

Підставою для визначення відповідачем
оспорюваних сум з податку на додану
вартість та податку на прибуток стали
висновки податкового органу про
понаднормативне використання
позивачем хлориду натрію (солі) і
піногасника при виробництві пральних
порошків, та про відсутність
документального підтвердження
реалізації дерев'яних піддонів,
придбаних у TOB «Шосткинське
підприємство «Харківенергоремонт».

Також перевіркою визначення
податкового кредиту з податку на
додану вартість TOB «Кловін Україна»
встановлено його завищення за квітень
2012 року в сумі 92 грн. внаслідок
включення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
по взаємовідносинах з TOB «Альфа Елекс».

Згідно з п. 138.2. ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пп. 138.8.1 п. 138.8. ст. 138 ПК України
визначено, що до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, не включаються до
складу витрат.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

П. 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем
надано первинні документи, що
підтверджують придбання та
використання хлориду натрію (солі) та
піногасника в межах власної
господарської діяльності при
виробництві пральних порошків та інших
миючих засобів, а відповідачем не
доведено понаднормативного
використання хлориду натрію (солі) та
піногасника при виробництві позивачем
продукції. Також позивачем
документально підтверджено право на
віднесення до складу витрат суми 365 700
грн., сплаченої TOB «Шосткинське
підприємство «Харківенергоремонт» за
дерев'яні піддони в кількості 1590 шт.,
які підприємство використовувало як
тару для реалізації партії товару і
самостійно вони не реалізовувались.

Безпідставним є висновок податкового
органу про завищення позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
суму 92 грн. по взаємовідносинах з ТОВ
«Альфа Елекс», оскільки відповідачем
не заперечується наявність податкової
накладної за цією господарською
операцією та відповідність її вимогам
чинного законодавства. Несплата
податку контрагентом позивача при
фактичному здійсненні господарської
операції не може впливати на показники
податкового кредиту позивача.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність податкових
повідомлень-рішень від 29 серпня 2013 року
№ та № .

Враховуючи вищевикладене, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 2 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та порядку, визначеними статтями
237, 238, 239-1 КАС України.

Судді
О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

М.І. Костенко