Справа № П/811/4234/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року
Справа № П/811/4234/14

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Мирошниченко
В.С, розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" до
Кіровоградської митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішень та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Феросистема"
звернулося до Кіровоградської митниці
Міндоходів з наступними позовними
вимогами:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів "Про коригування митної
вартості товарів" від 06.10.2014
№901000003/2014/000160/2;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів "Про коригування митної
вартості товарів" від 06.10.2014
№901000003/2014/000162/2;

- зобов'язати Кіровоградську митницю
Міндоходів визнати митну вартість
феросиліцію марки ФС-45 по ціні 880 дол.
США за одну тонну, відповідно до умов
договору №УС-ФС/2013-D від 28.06.2013 та
специфікації №13 до цього договору від
22.09.2014;

- зобов'язати Кіровоградську митницю
Міндоходів повернути ТОВ "Феросистема"
9679,39 грн. податку на додану вартість
зайво сплаченого на підставі рішень
про коригування митної вартості
товарів від 06.10.2014 року №901000003/2014/000160/2
та №901000003/2014/000162/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідно до договору від
28.06.2013 року, укладеного між ТОВ
"Феросистема" та ТОВ "Урал-Союз",
позивачем придбано феросиліцій. З
метою митного оформлення придбаного
товару декларантом позивача 06.10.2014 р.
подано до Кіровоградської митниці
Міндоходів вантажні митні декларації
№901050000.2014.0010345.001 та №901050000.2014.010343.001, в
яких заявлено митну вартість товару за
ціною договору (контракту) (35788,26 USD).

06.10.2014 р. Кіровоградською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за
№901000003/2014/000160/2 та №901000003/2014/000162/2,
відповідно. Здійснено коригування
заявленої митної вартості товарів і
встановлено, що митна вартість
феросиліцію марки ФС-45 у кількості 39
тонн становить 39526,50 грн. USD.

Коригування митної вартості товарів
мотивовано тим, що заявлена митна
вартість товару "Феросиліцій ФС-45"
ввезеного позивачем нижча, ніж митна
вартість ідентичних та подібних
товарів, оформлених раніше органами
доходів і зборів.

Позивач вважає зазначені рішення
протиправними, такими що підлягають
скасуванню та повідомляє, що внаслідок
прийняття Кіровоградською митницею
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості ТОВ"Феросистема"
надмірно сплатило до Державного
бюджету України податок на додану
вартість.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у письмових запереченнях
проти позовних вимог заперечував
посилаючись на те, що дії
Кіровоградської митниці по здійсненню
контролю за визначенням митної
вартості та здійсненню митної оцінки
ввезеного позивачем на митну територію
товару феросиліцій ФС-45 були проведені
з дотриманням законодавства та прав,
наданих митним органам. Доводячи
правомірність спірного рішення, просив
суд у позові відмовити.

На підставі усної ухвали, прийнятої в
судовому засіданні 12.12.2014 р. та
занесеної до журналу судового
засідання, подальший розгляд справи
проведено в порядку письмового
провадження у відповідності до ч.4 ст.122
КАС України.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд дійшов наступних
висновків.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 28.06.2013 р. між ТОВ
"Феросистема" (Покупець) та ТОВ
"Урал-Союз", Росія (Продавець), укладено
контракт за №УС-ФС/2013-D, відповідно до
якого Продавець зобов'язався передати
у власність Покупця товар відповідно
до Додатку в строки та на умовах
зазначених в контракті (а.с.30-33).

Відповідно до додатку №13 від 22.09.2014 р.
до контракту № УС-ФС/2013-D від 28.06.2013 р.,
ТОВ "Урал-Союз" зобов'язалось
відвантажити на адресу ТОВ
"Феросистема" феросиліцій марки ФС-45 у
кількості 39,800 умовних тонн +/- 5% за 880
доларів США за умовну тону враховуючи
вартість упаковки (а.с.34-35).

06.10.2014 р. позивачем було заявлено до
митного оформлення, отриманий у ТОВ
"Урал-Союз" феросиліцій марки ФС-45, у
кількості 39 тонн на загальну суму 34320,00
дол.США та подано до Кіровоградської
митниці Міндоходів вантажні митні
декларації за №901050000.2014.0010345.001 та за №
90105000.2014.010343.001.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості феросиліцію
ФС-45 ТОВ "Феросистема", разом з
декларацією форми МД-2 подано до
митниці: міжнародну автомобільну
накладну №314539 від 01.10.2014р., міжнародну
автомобільну накладну №314564 від
01.10.2014р., довідки про транспортні
витрати від 24.09.2014 р. №42 та №43, платіжне
доручення в іноземній валюті №57 від
29.09.2014р., документи на підтвердження
вартості перевезення товару від
25.09.2014р. №СФ-0000210 та №СФ-0000209, рахунок -
фактуру (інвойс) №10/01/02 від 01.10.2014р.,
рахунок - фактуру (інвойс) №10/01/01 від
01.10.2014р., контракт №УС-ФС/2013-D від
28.06.2013р., специфікацію №13 від 22.09.2014р.,
договір (контракт) про перевезення
№097/14/ТР від 24.09.2014р.. комерційну
пропозицію (прайс-лист) №1402 від
0108.09.2014р., лист - пояснення №03/01-02 від
03.10.2014р., сертифікат якості №451607 від
28.09.2014р., сертифікат якості №451615 від
28.09.2014р., декларацію на товари країни
відправлення №10504030/021014/0008320 та
10504030/021014/0008323 від 02.10.2014 р. (а.с.15-46).

06.10.2014 р. Кіровоградською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за
№901000003/2014/000160/2 та №901000003/2014/000162/2
відповідно. Здійснено коригування
заявленої митної вартості товарів і
встановлено, що митна вартість
феросиліцію марки ФС-45 у кількості 39
тонн становить 39526,50 грн. USD відповідно
(а.с.11-14).

Встановлено, що коригування митної
вартості товарів у відповідності до
рішення №901000003/2014/000160/2 від 06.10.2014 р.
мотивовано тим, що в поданих до митного
оформлення документах містяться
розбіжності, а саме в рахунку - фактурі
№10/01/02 від 01.10.2014 р. не вказані умови
поставки продукції, № платіжного
розрахункового документу не співпадає
з наданим до митного оформлення
платіжним дорученням від 25.09.2014 р.№57.

Додатково зазначено, що декларантом не
надано висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та /або інформація
біржових організацій про вартість
товару та сировини. Тому, на думку
митниці метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються, не може
бути застосований. В зв'язку цим, митна
вартість товарів повинна визначатися
за методом визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо
ідентичних товарів у відповідності з
положеннями ст.59 МК України (а.с.12).

Коригування митної вартості товарів у
відповідності до рішення
№901000003/2014/000162/2 від 06.10.2014 р. мотивовано
тим, що в комерційній пропозиції від
08.09.2014р.№1402 ТОВ "Урал-Союз"
запропонована ціна за базову тонну на
рівні 880 дол. США за тонну, в контракті
від 28.06.2013р. №УС-ФС/2013-D, Додаток №13 від
22.09.2014р. посилання на базову тонну
відсутні. Також зазначено, що в поданих
до митного оформлення документах
відсутні дані відповідно до обраного
декларантом методу визначення
вартості, а саме в рахунку-фактурі від
01.10.2014р. №10/01/01 не вказано умови
поставки продукції, відомості про
платіжно-розрахунковий документ не
відповідають представленій копії
платіжного доручення у валюті, у
зв'язку з чим декларанту також було
запропоновано надати каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару. Тому, на думку митниці метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути
застосований. В зв'язку цим, митна
вартість товарів повинна визначатися
за методом визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів у
відповідності з положеннями ст.61 МК
України (а.с.14).

В подальшому, з урахуванням вказаних
вище рішень, ТОВ "Феросистема" повторно
звернулось до Кіровоградської митниці
Міндоходів з приводу митного
оформлення отриманого у ТОВ "Урал-Союз"
феросиліцію марки ФС-45 у кількості 39
тонн, подано вантажно-митні декларації
№901050000/2014/010387 та №901050000/2014/010390 під
гарантії у відповідності до ст.55
Митного кодексу України.

Так, враховуючи, що митне оформлення
поставленого товару було здійснено
шляхом надання гарантії з боку ТОВ
"Феросистема", керуючись ч.8 ст.55 Митного
кодексу України 24.10.2014 р. позивачем за
№21/01-2 на адресу митниці було
направлено клопотання про визнання
митної вартості та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів №901000003/2014/000160/2 від 26.09.2014 р. та
№901000003/2014/000162/2 від 26.09.2014 р. (а.с.47-50).

Листом від 29.10.2014 р. за №1782/03/11-70-52-27
Кіровоградська митниця відмовила ТОВ
"Феросистема" в скасуванні рішення по
коригування митної вартості
№901000003/2014/000160/2 від 26.09.2014 р. та
№901000003/2014/000162/2 від 26.09.2014 р., мотивуючи
свої дії тими самими висновками, що
містяться в рішеннях про коригування
митної вартості товару (а.с.51-53).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч.1ст.1, ч.1ст.7 МК України
законодавство України з питань
державної митної справи складається з
Конституції України, Митного кодексу
України, інших законів України, що
регулюють порядок і умови переміщення
товарів через митний кордон України, їх
митний контроль та митне оформлення,
застосування механізмів тарифного і
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
справляння митних платежів, ведення
митної статистики, обмін митною
інформацією, ведення Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи.

Згідно до ч.1 ст.246 МК України метою
митного оформлення визначає
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення.

Згідно з положеннями ст. 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст. 52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 52 МК України,
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

У свою чергу, ч.1 ст. 54 МК України
передбачає, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

До того ж, ч.2 ст. 54 МК України
наголошується, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

На виконання зазначених приписів,
відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно ч. 2 ст. 53 МК
України, є: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у
ч.5,6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Разом з тим, ч.3 ст. 53 МК України містить
застереження, за яким у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.4 ст.53 МК України у разі
якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому ч.5 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті, а згідно
частини шостої цієї ж статті декларант
або уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 6 ст.54 МК Кодексу України
вичерпно визначені підстави, за яких
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів: невірно проведений
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості;
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 цього
Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідність обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з ч.1 ст. 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому, згідно ч. 2 зазначеної статті,
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Частина 3 ст.57 МК України визначає, що
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

З аналізу вказаних вище положень у їх
системному зв'язку вбачається, що право
органу доходів і зборів на
витребування від декларанта
додаткових документів та застосування
другорядних методів визначення митної
вартості товарів виникає лише у разі
встановлення ним обставин, які прямо
підтверджують неповноту та/або
недостовірність відомостей про
числові значення митної вартості
товарів, однією з підстав виникнення
яких є виявлення розбіжностей у
поданих декларантом документах. Однак,
такі розбіжності мають впливати саме
на числове значення складових митної
вартості товарів.

Судом встановлено, що на підтвердження
митної вартості товару позивачем,
разом із деклараціями форми МД-2, подано
митному органу документи, які
містяться в матеріалах справи та
описані вище.

Так, судом встановлено, що відповідно
до змісту графи 33 спірних рішень
"Обставини прийняття рішення та
джерела, що використовувались митним
органом для коригування митної
вартості", митна вартість за ціною
контракту не визнана відповідачем в
результаті наявності розбіжностей в
поданих декларантом документах.

Зокрема, згідно рішення № 901000003/2014/000160/2
від 06.10.2014 р., зазначено, що в рахунку -
фактурі №10/01/02 від 01.10.2014 р. не вказані
умови поставки продукції, № платіжного
розрахункового документу не співпадає
з наданим до митного оформлення
платіжним дорученням від 25.09.2014р. №57.

Крім цього, в рішенні №901000003/2014/000162/2
від 06.10.2014р. зазначено, що в комерційній
пропозиції від 08.09.2014р. №1402 ТОВ
"Урал-Союз" запропонована ціна за
базову тонну на рівні 880 дол.США за
тонну, в контракті від 28.06.2013р.
№УС-ФС/2013-D, додаток №13 від 22.09.2014р.
посилання на базову тонну відсутні.
Також зазначено, що в поданих до
митного оформлення документах
відсутні від дані відповідно до
обраного декларантом методу
визначення вартості, а саме в
рахунку-фактурі від 01.10.2014р. №10/01/01 не
вказано умови поставки продукції,
відомості про платіжно-розрахунковий
документ не відповідають
представленій копії платіжного
доручення у валюті, у платіжному
дорученні в іноземній валюті від
25.09.2014р. №57 в графі 70 "Призначення
платежу" зазначено, що розрахунок
здійснювався за "contract of 28/06/2013 №US-FS/2013-D",
що не дає можливості однозначно
ідентифікувати зазначений документ із
зовнішньоторгівельним контрактом, за
яким здійснювалась поставка
оцінюваного товару.

Так, судом встановлено, що згідно з п.3.1
та п.3.2 Додатку №13 від 22.09.2014р. ціна
феросиліцію марки ФС-45, на умовах
поставки FCA - м. Челябінськ (самовивіз)
складає 880 дол.США за одну умовну тонну
феросиліцію, з врахуванням вартості
пакування; згідно Додатку одна умовна
тонна прирівнюється до одної базової
тонни товару.

Відповідно до листа за №35-2-5-00/961 від
27.06.2014р., наданого КД ПАТ "Райффайзен
банк Аваль" з приводу заповнення графи
70 "Призначення платежу" в іноземній
валюті надані роз'яснення з приводу
даної графи в платіжному дорученні №38
від 22.04.2014 р. по контракту №УС-ФС/2013-D
(а.с.72).

Рахунок - фактура (INVOICE) №01/10/01 та №01/10/02
від 01.10.2014р. в графі "Условия поставки"
вказано мовою оригіналу: "FСА г.
Челябинск (самовывоз)" (а.с.73-74).

В рахунку - фактурі №01/10/01 та №01/10/02 від
01.10.2014 в графі "К платежно-расчетному
документу" вказано номер банківської
виписки ТОВ "Урал-Союз", а не номер
платіжного доручення в іноземній
валюті ТОВ "Феросистема". Банківська
виписка підпадає під поняття
комерційна таємниця і не надається до
третіх осіб.

Крім того, позивачем надано копію
витягу з "Огляд цін українських та
світових товарних ринків" №9 (215)2014
витяг з Ротердамської біржі металів та
феросплавів www.metalmonitor.com.ua та витяг з
www.crugroup.com (CRU monitor) інформація з якого не
була прийнята до відома відповідачем.

"Огляд цін українського та світового
товарних ринків" №9(215) 2014 датований
26.082014р., на 26.08.2014 р. за даними НБУ
крос-курс євро до долара США складав
1EUR=1.3200 USD. На біржових котируваннях, як
еталон проходить феросиліцій марки
ФС-75 (вміст кремнію 75%), а перехід від
ФС-75 до інших марок через провідний
елемент (Біржові котирування ФС-75/75)*
вміст кремнію у питому сплаві) для
феросиліцію марки ФС-45 формула
переходу має вигляд ((БК/75)*45)).

Згідно "Огляду цін українського та
світового товарних ринків" №9(215)2014
котирування феросиліцію ФС-75 складали
1125-1150 EUR/МТ на умовах постачання DAP
Україна, отже феросиліцій марки ФС-45 на
умовах DAP коштував 891,0000-910,8000 USD/МТ. Митна
вартість феросиліцію марки ФС-45,
представленого до митного оформлення
позивачем становила 917,6476 USD/МТ на
умовах DAP. При цьому, позивачем
зазначено, що ринок Російської
Федерації підпадає під розділ Європи, а
розрахунок середньоєвропейської ціни
у біржових котируваннях включає в себе
ціни і на території РФ.

Судом також враховано, що відповідачем
під час прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів,
використано відомості, що містяться у
базі ПІК "Інформаційно-пошукова
система обробки та аналізу цінової
інформації при визначенні митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України" та базах
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України.

При цьому, в оскаржуваних рішеннях
зазначено, що відповідачем застосовано
метод визначення вартості №2, тобто за
ціною договору щодо ідентичних
товарів.

Також необхідно зазначити, що при
коригуванні митної вартості товарів за
спірними рішеннями Кіровоградська
митниця використала відомості, що
містяться у базі ПІК
"Інформаційна-пошукова система обробки
та аналізу цінової інформації при
визначенні митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України" та базах даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України.

Згідно ч.4 ст.59 МК України ціна договору
щодо ідентичних товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості та на тих
же комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник (ч. 2 ст. 59 МК
України).

Згідно ч.4 ст.60 МК України ціна договору
щодо подібних (аналогічних) товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості і
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60 МК
України).

Тобто, необхідною умовою застосування
другорядного методу визначення
вартості товару, а саме: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, є наявність ціни
договору щодо ідентичних, подібних
(аналогічних) товарів, аналіз
інформації щодо виробника товару,
фізичних характеристик, комерційних
рівнів тощо. Така інформація міститься
виключно в договорах за якими
здійснюється розмитнення товарів на
території України і отримати її
можливо шляхом безпосереднього
аналізу цих договорів.

Судом встановлено, що в рішеннях про
коригування митної вартості товарів
відповідачем інформація для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів була отримана з ПІК
"Інформаційно-пошукова система обробки
та аналізу цінової інформації про
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України" та бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України шляхом
аналізу МД №110100000/2014/226553 від 29.09.2014р.,
виробник ТОВ "ВАТ ЧЄМК", Російська
Федерація.

Відповідно до ст.361 МК України з метою
запобігання, прогнозування і виявлення
порушень законодавства України з
питань державної митної справи органи
доходів і зборів застосовують систему
управління ризиками для визначення
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, які підлягають
митному контролю, форм митного
контролю, що застосовуються до таких
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю. При цьому, управління
ризиками - це робота митних органів з
аналізу ризиків, виявлення та оцінки
ризиків, розроблення та практичної
реалізації заходів, спрямованих на
мінімізацію ризиків, оцінки
ефективності та контролю застосування
цих заходів. Цілями застосування
системи управління ризиками є, зокрема:
запобігання, прогнозування і виявлення
порушень законодавства України з
питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного
використання наявних у митних органів
ресурсів та зосередження їх уваги на
окремих згрупованих об'єктах аналізу
ризику, щодо яких є потреба у
застосуванні окремих форм митного
контролю або їх сукупності, а також у
підвищенні ефективності митного
контролю (областях ризику); прискорення
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Однак, суд зазначає, що митний орган при
здійсненні митного контролю, у тому
числі й з питань контролю правильності
визначення митної вартості, має діяти у
спосіб, визначений Митним кодексом
України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками, мають допоміжний
інформаційний характер при прийнятті
митним органом відповідних рішень.

При цьому, на думку суду зазначені вище
обставини, а саме те, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація, що
товар, який задекларовано позивачем,
іншими особами розмитнювався за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворюють підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначення за
другорядним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

До того ж, суд зазначає, що
автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не може містити усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому таким
даним не може надаватися перевага
порівняно з наданими декларантом
первинними документами на товар.

Також, суд звертає увагу, що у
декларації митної вартості, яка
використовувалася для порівняння ціни
товарів, товар різниться за своїми
характеристиками від того, який
придбавався позивачем(хімічний склад);
зі змісту такого документа не
вбачається також загальної вартості
контракту та умов оплати (а.с.102).

Інших доказів, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено, а
інших обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару судом не
встановлено.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. При
цьому, за приписами частини другої цієї
статті в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб'єктом
владних повноважень, не виконано
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийняття
спірних рішень, а тому суд приходить до
висновку, що останні прийняті не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки судом встановлено подання
позивачем достатніх відомостей для
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, відповідач
безпідставно обрав другорядний метод
визначення митної вартості, що
свідчить про протиправність рішень про
коригування митної вартості товарів
від 06.10.2014р. №901000003/2014/000160/2 та
№901000003/2014/000162/2 відтак, позовні вимоги в
даній частині підлягають задоволенню .

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Кіровоградської митниці
визнати вартість товарів за ціною
контрактів, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.257 МК України,
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Частиною 6 ст.257 МК
України визначено, що умови та порядок
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються цим Кодексом. Положення
про митні декларації та форми цих
декларацій затверджуються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику

Суд вважає, що вимога про зобов'язання
відповідача визнати вартість товарів
за ціною контрактів, не підлягає
задоволенню із тих підстав, що суд не
може підміняти собою суб'єкта владних
повноважень щодо реалізації ним
власних повноважень, наданих
законодавством, оскільки суди не
вправі втручатись в повноваження та
діяльність суб'єктів владних
повноважень, або ж підміняти їх.

Щодо зобов'язання відповідача
повернути ТОВ "Феросистема" 9679,39 грн.
податку на додану вартість зайво
сплаченого на підставі рішень про
коригування митної вартості товарів
від 06.10.2014 р. №901000003/2014/000160/2 та
№901000003/2014/000162/2, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 43.1, 43.3 ст. 43
Податкового кодексу України помилково
та/або надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті,
крім випадків наявності у такого
платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Процедура повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у ст. 264, ч.4 ст. 284 МК України
та в міжнародних договорах України,
визначається Порядком повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Державної митної
служби від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р.
за N 1097/14364 (далі Порядок № 618).

Відповідно до пункту 1 Розділу III
Порядку № 618 для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Відповідно підпунктів 2.5, 2.6 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007 р. № 611/147, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р.
за № 1095/14362, повернення платникам
помилково та/або надмірно зарахованих
до бюджету митних та інших платежів
здійснюється на підставі висновків
митного органу, оформленого відповідно
до заяви платника податків, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Митний орган за місцем оформлення
митної декларації на підставі заяви
платника готують висновок про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за сприянням яких
покладається на митні органи, та не
пізніше п'яти робочих днів від дня
прийняття керівником митного органу
рішення про повернення з Державного
бюджету України, направляють його
згідно з реєстром висновків про
повернення з Державного бюджету
України та/або надмірно зарахованих до
бюджету митних та інших платежів, для
виконання відповідним органам
Державної казначейської служби
України.

Дані висновки реєструються органами
Державної казначейської служби
України в журналі обліку висновків,
наданих митними органами.

На підставі отриманого висновку
відповідний орган Державної
казначейської служби України готує
платіжні документи (платіжні
доручення) на перерахування коштів з
рахунку обліку доходів державного
бюджету на рахунок, зазначений у
висновку митного органу, та здійснює
повернення коштів з бюджету.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної
ним в постанові від 17.12. 2013 р. у справі №
21-439а13, суди, встановивши
протиправність рішень митного органу
про визначення митної вартості товару
за тим чи іншим методом, не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму ПДВ, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 р. N618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 р., для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Вказана заява з пакетом
документів передається до Відділу для
перевірки обґрунтованості повернення
заявлених сум, який перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати. А у разі підтвердження факту
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів складається Висновок.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не скористався такою
процедурою.

Отже, висновок судів про задоволення
позову в частині повернення позивачу
надмірно сплачених платежів на
загальну суму 9679,39 грн., не ґрунтується
на нормах чинного законодавства, а тому
задоволенню не підлягає.

Отже, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів "Про коригування митної
вартості товарів" від 06.10.2014
№901000003/2014/000160/2.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів "Про коригування митної
вартості товарів" від 06.10.2014
№901000003/2014/000162/2.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" з
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені ст. 254
КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко