Справа № 812/7799/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р.
м. Київ
К/800/12403/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,
Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Луганської митниці
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2014 року у адміністративній
справі за позовом ТОВ "Інтергума-2010" до
Луганської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про визнання дій
протиправниими, скасування картки
відмови у прийнятті митної декларації,
визнання протиправними та скасування
рішень про визнання митної вартості,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправними дії Луганської
митниці Міндоходів, скасувати картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товару
і транспортних засобів через митний
кордон України №702020001/2013/00096,
№702020001/2013/00107 та визнати протиправним
та скасувати рішення про визнання
митної вартості товарів №702020001/2013/000491/2
від 11.08.2013 року та №702020001/2013/000527/2 від
16.08.2013 року, стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 173 612,79 грн. та
надмірно сплаченого мита у розмірі 61 195,
54 грн. у зв'язку із коригуванням митної
вартості імпортованого товару.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 02.12.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.02.2014 року, позов задоволений
частково: скасовано картки відмови
№702020001/2013/00096, №702020001/2013/00107, визнано
протиправними та скасовані рішення
відповідача №702020001/2013/000491/2 від 11.08.2013
року та №702020001/2013/000527/2 від 16.08.2013 року,
зобов'язано стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
надмірно сплачений у зв'язку з
коригуванням митної вартості
імпортованого товару податок на додану
вартість у розмірі 157629,68 грн. та мито у
розмірі 56245,17 грн. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи судові рішення, окружний та
апеляційний адміністративні суди
виходили з доведеності позивачем своїх
вимог, оскільки Митниця, відмовляючи
"Інтергума-2010" в митному оформленні
товару та коригуючи його митну
вартість оскарженими рішеннями, діяла
з порушенням вимог законодавства. Крім
того, зважаючи на незаконність рішень
Митниці про коригування митної
вартості товару, суди дійшли висновку
про необхідність стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачених митних
платежів.

У касаційній скарзі Луганська митниця
Міндоходів, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить
попередні рішення скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

В свою чергу, ТОВ "Інтергума-2010" в
запереченнях на касаційну скаргу,
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Згідно ч.2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 29.07.2010 року між позивачем та
SHENGTAI GROUP CO LTD (Дуньин, Китай) укладено
зовнішньоекономічний контракт №20110729
та додаткові угоди від 01.08.2011 року, від
9.10.2012 року № 1, від 3.01.2013 року № 2 до
контракту від 29.07.2011 року №20110729,
відповідно до якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
зобов'язується купити автомобільні
шини відповідно до номенклатури, у
кількості та по цінам, вказаним у
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору.

9.08.2013 року позивачем до м/п Алчевськ
Луганської митниці Міндоходів подана
вантажно-митна декларація
№702020001/2013/007781 на товари, що надійшли на
адресу позивача від фірми SHENGTAI GROUP CO LTD
(Дуньин, Китай) за контрактом від 29.07.2011
року №20110729. На підставі зазначеного
контракту та PROFORMA INVOISE № 8 до контракту
від 29.07.2011 року № 20110729 позивачем,
вказаний товар було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту за
ціною 225,50 доларів США за одиницю
товару.

Для підтвердження митної вартості
товару, позивачем Митниці надано
коносамент від 23.06.2013 року NFYFDGNOO,
платіжні доручення від 15.04.2013 року № 21,
від 5.07.2013 року № 19, каталог виробника
товару від 1.01.2013 року б/н,
розрахунок-фактура (інвойс) від 13.06.2013
року №20130530СІ, розрахунок - проформа від
10.04.2013 року № 8, страховий поліс від
19.06.2013 року №013005758, доповнення до
договору від 9.10.2012 року № 1, від 3.01.2013
року № 2, договір (контракт)
купівлі-продажу від 29.07.2011 року №20110729,
екологічну декларацію від 1.08.2013 року
№62413, сертифікат відповідності
№ UA1.066.0171444-13, копію митної
декларації країни відправника від
15.06.2013 року №160088057.

09.08.2013 року на підставі ч.3 ст.53, п.1, п.2 ч.5
ст.54 Митного кодексу України
Луганською митницею Міндоходів для
підтвердження заявленою митної
вартості направлено на адресу позивача
запит про надання додаткових
документів, у відповідь на який позивач
повідомив Луганську митницю
Міндоходів про те, що не має можливості
надати висновок спеціалізованих
експертних організацій, виписки з
бухгалтерської документації про
оплату товару були надані, відомості
про вартість страховки та
транспортуванню товару містяться у
інвойсі від 13.06.2013 року № 20130530СІ та
надало прайс-лист виробника продукції.

Відповідачем 11.08.2013 року прийнято
рішення № 702020001/2013/000491/2 про коригування
митної вартості товарів до
вантажно-митної декларації №
70202000/2013/007781. Зазначене рішення було
прийнято у зв'язку з тим, що надані для
підтвердження митної вартості
документи містять розбіжності (умови
поставки, які зазначені в INVOISE від 13.06.2013
року №20130530СІ та митної декларації
країни експорту від 15.06.2013 року №160088057,
не відповідають умовам поставки
зазначеним у поданій митній
декларації), не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, та відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, враховуючи неможливість
застосування попередніх методів,
зазначених у статтях 58-63 Митного
кодексу України, митну вартість
оцінювального товару Луганською
митницею Міндоходів визначено згідно
ст. 64 Митного кодексу України за
резервним методом.

Луганською митницею Міндоходів також
карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України
№702020001/2013/00096 відмовлено позивачу в
митному оформленні товару з підстав,
встановлених пунктом 2 частини 2 статті
54 Митного кодексу України та визначена
митна вартість згідно рішення про
коригування митної вартості від 11.08.2013
року №702020001/2013/000491/2. Підставою для
прийняття такого рішення стало те, що
на думку митного органу подані
позивачем документи містили
розбіжності, що підтверджували числові
значення складових митної вартості
заявленого до митного оформлення
товару, а саме, в порушення п. 3.1
Контракту від 29.07.2010 року №20110729 до
митного оформлення не було надано
жодної специфікації.

01.08.2011 року між позивачем та SHENGTAI GROUP CO LTD
(Дуньин, Китай) укладено додаткову
угоду до договору від 29.07.2011 року №20110729,
відповідно до умов якої продавець
зобов'язується продати, а покупець
зобов'язується купити автомобільні
шини відповідно до номенклатури, у
кількості та по цінам, вказаним в
інвойсі, інших додатках, які є
невід'ємною частиною договору. У
розділі 3.1 зазначено, що умови поставки
товару визначаються в інвойсі,
відповідно до умов «Інкотермс 2000».

Стосовно доводів відповідача щодо не
підтвердження ціни товару, що
зазначена у рахунку від 13.06.2013 року
№20130530СІ, експортній декларації від
15.06.2013 року №160088057 та ціни товару,
вказаної у рахунку-проформі від 10.04.2013
року, то як було зазначено судами
попередніх інстанцій, відповідно до
прайс-листа до PROFORMA INVOICE від 10.04.2013 року
№ 8 ціна за автомобільні шини зазначена
у розмірі 213 доларів США, кількість
автомобільних шин - 384, загальна суму 81792
доларів США. Згідно до INVOICE від 13.06.2013
року №20130530СІ ціна за автомобільні шини
зазначена у розмірі 213 доларів США за
одну штуку, витрати на перевезення 4700
доларів США, витрати на страхування 100
доларів США, загальна сума 86592 доларів
США, ціна за 1 штуку складає 225,5 доларів
США.

Оплата товарно-матеріальних цінностей
придбаних ТОВ «Інтергума-2010» за
договором від 29.07.2011 року №20110729
підтверджується платіжними
дорученнями від 15.04.2013 року №21 на суму
26100,00 доларів США, від 05.07.2013 року № 19 на
суму 60288,60 грн.

Платіжним дорученням від 29.03.2013 року №
10 на суму 34888,00 доларів США сплачено 203,40
доларів США за вищезазначений товар у
зв'язку із залишком цієї суми на
рахунку позивача, що також
підтверджується листом АТ «ОТП Банк»
від 29.03.2013 року.

INVOICE від 13.06.2013 року №20130530СІ містить
інформацію про вартість перевезення
4700,00 доларів США та витрати на
страхування 100,00 доларів США, тому до
ціни за автомобільні шини у розмірі 213,00
доларів США за одну штуку включені такі
додаткові витрати, що складає 225,5
доларів США за одну штуку.

За таких обставин, позивачем здійснено
передплату у вигляді 30%, що
підтверджується платіжним дорученням
від 15.04.2013 року № 21.

12.11.2012 року між ТОВ «Інтергума-2010» та
ТRIANGLE TYRE CO., LTD (Шаньдун, Китай) укладено
зовнішньоекономічний контракт № ТІ-002,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
придбати автомобільні шини та інші
гумотехнічні вироби.

16.08.2013 року ТОВ «Інтергума-2010» до м/п
Алчевськ Луганської митниці
Міндоходів подана вантажно-митна
декларація №702020001/2013/008047 на товари, що
надійшли на адресу позивача від фірми
ТRIANGLE TYRE CO., LTD (Шаньдун, Китай) за
контрактом від 12.11.2012 року №ТІ-002

Разом з вантажно-митною декларацією
від 16.08.2013 року №702020001/2013/008047 позивачем
у відповідності до ст.53 Митного кодексу
України Митниці надано коносамент від
27.06.2013 року WHJF005239, від 27.06.2013 року WHJF005321,
некласифікований комерційний документ
від 15.08.2013 року № 1430, платіжні доручення
від 18.06.2013 року № 14, від 04.07.2013 року № 18,
від 29.07.2013 року №24, розрахунки-фактури
про надання транспортно-експедиційних
послуг від 02.08.2013 року UAIM0239786, UAIM0239786,
банківський платіжний документ, що
підтверджує факт оплати
транспортно-експедиційних послуг від
02.08.2013 року б/н, довідку від 15.08.2013 року
№1583, №1584, каталог виробника від 01.01.2012
року, розрахунки-фактури (інвойси) від
22.06.2013 року №0, №7-1,
№7-1В, договір (контракт) від 12.11.2013
року №ТІ-002, копії митних декларацій
країни відправлення від 23.06.2013 року
№040121911, №040121913, від 24.06.2013 року №040121910.

16.08.2013 року Луганською митницею
Міндоходів для підтвердження
заявленої митної вартості направлено
на адресу позивача запит про надання
додаткових документів, у відповідь на
який позивач повідомив Луганську
митницю Міндоходів про те, що
документи, надані для митного
оформлення не мають різних місць
розвантаження, перевантаження товару у
дорозі не проводилось, проводилось
перевантаження контейнерів у порту,
позивач не має можливості надати
висновок спеціалізованих експертних
організацій та прайс-лист, документи,
які мають відомості про вартість
перевезення та виписки з
бухгалтерської документації були
надані, надано проформи від 06.06.2013 року
№9, від 13.06.2013 року №0 та
договір укладений з перевізником.

16.08.2013 року відповідачем прийнято
рішення №702020001/2013/000527/2 про коригування
митної вартості товарів до
вантажно-митної декларації
№702020001/2013/008047. Зазначене рішення було
прийнято у зв'язку з тим, що надані
позивачем документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, а
також відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена, враховуючи, що
заявлена декларантом для визначення
митної вартості ціна товару менше, ніж
сплачена за товар сума згідно наданих
розрахунків, тобто відомості щодо
складових митної вартості не
підтверджені документально та не
визначені кількісно і достовірно та
заявлена митна вартість менша ніж ціна,
яка фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари.

Таким чином, у зв'язку з неможливістю
застосування попередніх методів,
керуючись статтею 57 Митного кодексу
України відповідачем 1 здійснено
коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 6 резервним
методом відповідно до положень статті
64 Митного кодексу України на підставі
рівнів митної вартості товарів з
подібними характеристиками.

Луганською митницею Міндоходів
карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України
№702020001/2013/00107 відмовлено позивачу в
митному оформленні товару з підстав,
встановлених у частинах 2-4 статті 53
Митного кодексу України та визначена
митна вартість згідно рішення про
коригування митної вартості від 16.08.2013
року №702020001/2013/000527/2.

Таке рішення прийнято відповідачем з
огляду на те, що у рахунках від 22.06.2013
року №9-1, №0, №7-1 та
№7-1 які супроводжували вантаж,
відсутній номер контракту, що не дає
змогу ідентифікувати поставку; у
платіжному дорученні на проведення
розрахунку від 17.06.2013 року №14 зазначено
рахунок від 13.06.2013 року №0, а у
платіжному дорученні від 3 липня 2013
року №18 зазначено рахунок від 06.06.2013
року №9, які не були надані при
митному оформленні.

Крім того, за передплатними рахунками
(від 13.06.2013 року №0 та від 06.06.2013
року №9), номери яких зазначені у
платіжних дорученнях, здійснена оплата
за більш високими цінами, ніж заявлено
декларантом в інвойсах на поставку
товару (від 22.06.2013 року №-1, від
22.06.2013 року №0 та від 22.06.2013 року
№-1В), а у листі позивача від 16.08.2013
року № 0014-Т щодо складових
митної вартості не міститься числових
значень складової митної вартості та
не доводиться включення у митну
вартість витрат на перевантаження
товару.

Відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту від
12.11.2012 року №ТІ-002 між позивачем та ТRIANGLE
TYRE CO., LTD (Шаньдун, Китай) продавець
зобов'язується продати, а покупець
придбати продукцію, ціни на неї будуть
вказані для кожної поставки в додатках
чи в інвойсах, по згоді сторін
передоплата складає 30 % від суми
вказаній в інвойсі, 70% - перед
відвантаженням шин на підставі інвойсу
.

6.06.2013 року та 13.06.2013 року між позивачем
та ТRIANGLE TYRE CO., LTD (Шаньдун, Китай) було
укладено PROFORMA INVOISE №9, №0 до
контракту від 12.11.2012 року №ТІ-002,
відповідно до змісту яких загальна
кількість товару, що закуповується
складає 7002 штуки, загальна вартість
товару 543702,41 доларів США .

Товар за PROFORMA INVOISE №9 у спірній
поставці не закуповувався, та у поданій
позивачем до м/п Алчевськ Луганської
митниці Міндоходів вантажно-митній
декларації від 16 серпня 2013 року
№702020001/2013/008047 не значиться.

Згідно вантажно-митної декларації від
16.08.2013 року №702020001/2013/008047 здійснювалась
поставка товару, а саме шини
пневматичні гумові для вантажних
автомобілів нові та шини пневматичні
гумові для промислових транспортних
засобів нові на умовах FOB Qingdao у
кількості 1838 штук за ціною 285440,80
доларів США.

Продавцем позивачу було виставлено
рахунок PROFORMA INVOISE № 0, згідно з
яким позивачем платіжним дорученням
від 18.06.2013 року № 14 здійснено
передоплату за товар у розмірі 30%, як
передбачено контрактом, та зазначено
призначення платежу PROFORMA INVOISE № 0 .

Відповідно до COMMERCIAL INVOCE №0
фактичну поставку за цінами PROFORMA INVOISE
№0 здійснено тільки за трьома
найменуваннями товару, у кількості 408
штук.

22.06.2013 року між ТОВ «Інтергума-2010» та
ТRIANGLE TYRE CO., LTD (Шаньдун, Китай) було
укладено COMMERCIAL INVOCE №0, №7-1,
№7-1В відповідно до яких загальна
кількість товару, що закуповується
складає 1838 штук.

Платіжними дорученнями від 29.07.2013 року
№ 24 та від 20.06.2013 року № 15 здійснено
доплату за узгодженими цінами у
розмірі 70%, призначення платежу COMMERCIAL
INVOCE № 7-1, № 7-1В.

13.06.2013 року продавцем за контрактом від
12.11.2012 року № ТІ-002 виставлено рахунок
PROFORMA INVOISE №0, згідно з яким
позивачем здійснено попередню оплату
за товар у розмірі 30%, яке це
передбачено умовами контракту,
фактичну поставку за цінами згідно
PROFORMA INVOISE №0 здійснено тільки 2
позиції, що підтверджується COMMERCIAL INVOCE
№ 0, наступну оплату в розмірі 70 %
та за узгодженими цінами було
здійснено згідно COMMERCIAL INVOCE № 7-1,
№ 7-1В.

Не погоджуючись з рішеннями митниці,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційних скарг,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На виконання ч. 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджені оскаржені позивачем
рішення Митниці, їм надано юридичну
оцінку.

Згідно ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного
кодексу України, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом, або скориговану за
результатами контролю, здійсненого
митним органом; 2) подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

За нормою ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу
України встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Судами встановлено, що ТОВ
"Інтергума-2010" надано Митниці для
митного оформлення товару документи,
передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України. Документи містили об'єктивні і
достовірні дані, які підтверджували
ціну товару.

Крім того, відповідно до ст. 57 МК
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Між тим, як було встановлено судами,
зазначені вимоги закону Митницею
дотримані не були.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій що Луганська
митниця Міндоходів України під час
здійснення митного контролю
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів і митного
оформлення діяла у спосіб, який не
відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Разом з тим, щодо стягнення сум
надмірно сплачених митних платежів,
колегія суддів зазначає, що суди
прийшли до помилкових висновків про
задоволення позову в цій частині,
оскільки вказані позовні вимоги
заявлені передчасно.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної
ним в постанові від 17 грудня 2013 року у
справі № 21-439а13, суди, встановивши
протиправність рішень митного органу
про визначення митної вартості товару
за тим чи іншим методом, не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму ПДВ, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Таким чином, встановлена судами
неправомірність рішення митного
органу, прийнятого з порушенням
встановленої Митним кодексом України
процедури, не є достатньою підставою
для підтвердження факту надмірної
сплати позивачем митних платежів.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 року
N618, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 вересня 2007 року, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Вказана заява з пакетом
документів передається до Відділу для
перевірки обґрунтованості повернення
заявлених сум, який перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати. А у разі підтвердження факту
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів складається Висновок.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не скористався такою
процедурою.

Таким чином, доводи касаційної скарги
частково заслуговують на увагу та
підтверджуються вище переліченими
нормами права і встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Луганської митниці
Міндоходів - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року скасувати в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Інтергума-2010», надмірно сплачений
у зв'язку з коригуванням митної
вартості імпортованого товару податок
на додану вартість у розмірі 157629,68 грн.
та мито у розмірі 56245,17 грн. за ВМД від 11
серпня 2013 року № 702020001/2013/007815, від 16
серпня 2013 року №
702020001/2013/08074. В задоволенні позову в цій
частині - відмовити.

В решті постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: