Справа № 2а-58/12
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 146292/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Матковської З.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Хустського
районного суду Закарпатської області
від 11 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області про зобов'язання
провести нарахування та виплату
пенсії,-

В С Т А Н О В И
В :

В грудні 2011 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
УПФУ, в якому просив зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату пенсії відповідно до ст.50, ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 05 червня 2011 року.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 11.01.2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 11.01.2012 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 є особою, потерпілою від
Чорнобильської катастрофи, віднесена
до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, являється інвалідом II
групи захворювання, пов'язаного з
ліквідацією аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 2 ч.1 ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам ІІ групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Частинами 4 та 5 ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню
підлягає ст.50 та ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Частиною 3 ст.67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Положення ч.3 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
переконання колегії суддів не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.
Іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Така правова позиція щодо застосування
наведених норм права у спорах цієї
категорії висловлена Верховним Судом
України, зокрема, у постановах від 24
березня та 16 вересня 2009 року (№№
21-2112во08, 21-1293во09 відповідно),24 жовтня 2011
року (№21-28а11), 23 квітня 2012 року (№ 21-239а11).

Починаючи з 2006 року, згідно зі змінами,
внесеними до частини третьої статті 4
Закону України від 15.07.1999р. № 966-XIV "Про
прожитковий мінімум", прожитковий
мінімум затверджується Верховною
Радою України в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Отже, мінімальний розмір пенсії за
віком на відповідний рік залежить від
розміру прожиткового мінімуму на цей
рік. Оскільки позивачеві слід
визначати пенсію виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії позивачу повинен
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Слід зауважити, що Законом України від
14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Отже, до набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23 липня 2011 року, у справах щодо
розміру пенсії слід застосовувати
положення ст.50, ст.54, ст.67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відтак, нарахування та виплату пенсії
позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» також слід проводити до 22
липня 2011 року.

Враховуючи викладені
нормативно-правові положення,
обставини справи та зібрані у справі
докази, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
підлягає скасуванню із прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 11 січня 2012
року в справі № 2-а-6078/12 скасувати,
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області щодо
відмови у призначенні та перерахунку
пенсії ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи,
згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 2 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області провести
перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1
призначену як інваліду ІІ групи згідно
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, а також додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» за період з 12.06.2011 року по
22.07.2011 року, з урахуванням проведених
виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська