Справа № 2-акр/463/8/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа №
876/8825/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова на
ухвалу Личаківського районного суду
м.Львова від 02 вересня 2014 року про
роз'яснення судового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

в с
т а н о в и в :

23 липня 2014 позивач - ОСОБА_1 звернулася в
суд із заявою про роз'яснення
резолютивної частини постанови
Личаківського районного суду м.Львова
від 05 березня 2013 року у справі №2а/463/64/13,
в якій просила роз'яснити з якої дати
необхідно проводити перерахунок
пенсії.

Ухвалою Личаківського районного суду
м.Львова від 02 вересня 2014 року заяву
ОСОБА_1 про роз'яснення постанови суду
задоволено частково. Роз'яснено
постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013 року у
адміністративній справі №2а/463/64/13,
вказавши, що ОСОБА_1 має право на
перерахунок розміру призначеної
пенсії відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» з
врахуванням допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з часу
звернення до суду із адміністративним
позовом - з 25 грудня 2012 року.

Не погодившись із винесеною ухвалою,
управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова
оскаржило її в апеляційному порядку,
покликається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин
справи, невідповідність висновків суду
чинному законодавству та обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, зокрема,
зазначає, що судом першої інстанції не
надано правової оцінки тому факту, що
постанова Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013 року в
адміністративній справі №2а/463/64/13
набрала законної сили 26 березня 2014
року, відповідно до вимог ст.254 КАС
України, і відповідний перерахунок
пенсії необхідно було б здійснювати з
дня набрання законної сили вказаною
постановою суду, а не з дня звернення
ОСОБА_1 в суд за захистом свого
порушеного права. Просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції та
прийняти нову ухвалу, якою частково
задовольнити заяву ОСОБА_1, а саме:
вказавши, що ОСОБА_1 має право на
перерахунок розміру призначеної
пенсії відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» з
врахуванням допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з часу
набрання законної сили постановою
Личаківського районного суду м.Львова
від 05 березня 2013 року, а саме: з 26
березня 2014 року.

Представник апелянта (відповідача) -
Штангрет У.Я. у судовому засіданні
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі, вважає висновки
суду першої інстанції неправильними та
необґрунтованими. Просить апеляційну
скаргу задовольнити.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не
прибула, про дату, час і місце
апеляційного розгляду повідомлена
належним чином, тому суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
її відсутності за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника відповідача
(апелянта), перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги в
їх сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу - без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КАС України, якщо
судове рішення є незрозумілим, суд,
який його ухвалив, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Аналіз вищезазначеної норми дає
підстави для висновку про те, що
роз'яснення судового рішення за своєю
правовою суттю є одним із способів
усунення його недоліків, яке не
передбачає виправлення і
постановлення додаткового рішення цим
же судом.

Незрозумілість судового рішення
означає, що таке рішення містить
положення, які викликають суперечки
щодо його розуміння та під час
виконання.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму ВАС
України №7 від 20.05.2013 року "Про судове
рішення в адміністративній справі" за
правовою природою роз'яснення судового
рішення є продовженням його ухвалення,
а ухвала про роз'яснення є його
складовою, тому клопотання про
роз'яснення судового рішення
розглядається у тому ж провадженні, в
якому було ухвалене судове рішення, про
роз'яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз'яснення судового
рішення суд викладає більш повно та
зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
змінюючи при цьому суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Таким чином, роз'яснення полягає в тому,
що суд не повинен давати відповідь на
нові вимоги або на невирішені вимоги,
він лише пояснює положення
постановленого ним рішенням, які
нечітко сформульовані, або є
незрозумілими для заінтересованих
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у
постанові Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013 року в
адміністративній справі №2а/463/64/13 не
визначено дати, з якої управлінню
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова
необхідно здійснити перерахування та
виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Відповідно до ст.83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
пенсія особі призначається з дня
звернення за пенсією.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з заявою про здійснення
перерахунку пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань в
управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова не
зверталася, а своє порушене право
захистила шляхом звернення в суд з
адміністративним позовом 25 грудня 2012
року, оскільки при розрахунку пенсії
відповідачем було порушено її право, а
саме: не враховано розмір матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_1 має право на перерахунок
розміру призначеної пенсії відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» з врахуванням допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань з часу звернення до суду із
адміністративним позовом - з 25 грудня
2012 року, є правильним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що Європейський Суд з прав людини
у своїй прецедентній практиці виходить
із того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків.

Процесуальні гарантії, викладені у
статті 6 Конвенції, забезпечують
кожному право звертатися до суду з
позовом щодо своїх цивільних прав та
обов'язків. Таким чином стаття 6
Конвенції втілює «право на суд», в
якому право на доступ до суду, тобто
право ініціювати в судах провадження з
цивільних питань становить один з його
аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975
року у справі «Голдер проти
Сполученого Королівства» (Golder v. the United
Kingdom), пп. 28-36, Series A № 18). Крім того,
порушення судового провадження саме по
собі не задовольняє усіх вимог пункту 1
статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції -
гарантувати права, які є практичними та
ефективними, а не теоретичними або
ілюзорними. Право на доступ до суду
включає в себе не лише право ініціювати
провадження, а й право отримати
«вирішення» спору судом. Воно було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави дозволяла
особі подати до суду цивільний позов
без гарантії того, що справу буде
вирішено остаточним рішенням в
судовому провадженні. Для пункту 1
статті 6 Конвенції було б неможливо
детально описувати процесуальні
гарантії, які надаються сторонам у
судовому процесі - провадженні, яке є
справедливим, публічним та швидким, не
гарантувавши сторонам того, що їхні
цивільні спори будуть остаточно
вирішені (див. рішення у справах
«Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v.
Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003
року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v.
Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В п. 35 Рішення Європейського суду з прав
людини в справі «Півень проти України»
Суд вказав, що право на судовий розгляд,
гарантований ст. 6 Концепції, захищає
також виконання остаточних та
обов'язкових судових рішень, які в
країні, що поважає верховенство права,
не можуть залишатися невиконаними,
завдаючи при цьому шкоди одній зі
сторін.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до вимог ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 170, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд, -

у х в
а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова залишити
без задоволення, а ухвалу
Личаківського районного суду м.Львова
від 02 вересня 2014 року про роз'яснення
судового рішення у справі № 2-ар/463/8/14-
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 12
грудня 2014 року.