Справа № 820/15892/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.Справа № 820/15892/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
22.10.2014р. по справі № 820/15892/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства " Люботинський
завод " Продтовари "

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство
"Люботинський завод "Продтовари" ( далі -
позивач) звернувся до суду з позовом
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів ( далі - відповідач) в якому
просить суд скасувати податкові
повідомлення - рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів від 04.08.2014 року №
, № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014 року
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства Люботинський
завод " Продтовари " до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкові повідомлення -
рішення Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 04.08.2014 року № , №

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
податкові повідомлення-рішення , 04
серпня 2014 року № та № ,
прийняті Спеціалізованою Державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
ГУ Міндоходів з порушенням норм
чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, працівниками
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Межрегіонального ГУ Мін доходів була
проведена позапланова документальної
перевірки Приватного акціонерного
товариства "Люботинський завод
"Продтовари" код за з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2012 р. по
31.03.2014р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 р. по
31.03,2014 р.

За наслідками перевірки було складено
акт № 220/28-09-42-01-03/24486154 від 16.07.2014 року
яким встановлено порушення позивачем :
пп. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4. п. 138.8,)
пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами
та доповненнями, що призвело до
заниження суми податку на прибуток на
загальну суму 6 1 86 933 грн., в тому числі:
4 квартал 2012 року - 1 809 233 грн.; 2013 рік - 4
377 700 грн.

- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755 - VI (із змінами
і доповненнями), що призвело до
завищення суми податкового кредиту на
загальну суму 6915874 гри. в тому числі за:
жовтень 2012 року на суму 160 000 грн.,
листопад 2012 року на суму 528 676 грн.,
грудень 2012 року на суму 812 644 грн., січень
2013 року на суму 221 760 грн., лютий 2013 року
на суму 38 256 грн., березень 2013 року на
суму 869 062 грн., квітень 2013 року на суму 113
922 грн., травень 2013 року на суму 574 058 грн.,
червень 2013 року на суму 690 165 грн., липень
2013 року на сумку 48 321 грн., серпень 2013
року на суму 1 085 243 грн., вересень 2013 року
на суму 617 056 грн., листопад 2013 року на
суму 423 897 грн., грудень 2013 року на суму 147
824 грн., січень 2014 року на суму 226 765 грн.,
лютий 2014 року на суму 111 875 грн., березень
2014 року на суму 246 050 грн.

На підставі вище зазначеного акут
перевірки керівником Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Межрегіонального
ГУ Міндоходів 04 серпня 2014 року були
прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
Приватному акціонерному товариству
"Люботипський завод "Продтовари" () збільшено суму грошового
зобов'язання з податку па прибуток
підприємств на суму 9 280 399,50 гривень; №
, яким Приватному акціонерному
товариству "Люботинський завод
"Продтовари" () збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 10 373 811,00
гривень.

Також, судом встановлено, що підставою
для вище зазначених висновків
відповідача є його висновки про
завищення валових витрат та кредиту з
податку на додану вартість з боку ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" при
здійсненні господарських відносин з
підприємствами-контрагентами: ТОВ
"Оліск", ТОВ "Садін Трейд", ТОВ "Велма
Рос", ТОВ "Стаффі", ТОВ "АПО "Старий Крим".

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
підставою для цих висновків була
податкова інформація про проведення
зустрічних звірок взаємовідносин
вказаних підприємств з ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари". За
результатами цих звірок були складені
довідки, згідно висновків яких
податковий орган, де перебувають на
обліку ці суб'єкти господарювання, не
мав можливості підтвердити реальність
операцій, тому що до звірок не були
надані деякі документи.

Для здійснення висновків стосовно
господарських взаємовідносин з ТОВ
"АПО "Старий Крим" було використано акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки цього підприємства з
ПП "Хімтехнологія".

Крім того, в акті перевірки
зазначається, що у період, що
перевірявся, ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" були понесені витрати, які
не компенсовані доходами від
реалізації готової продукції (витрати
на придбання прав на використання
зареєстрованих знаків для товарів та
послуг, витрати на придбання робіт з
матування пляшок, та витрати на
здійснення комісійної винагороди за
послуги з реалізації продукції) які,
підлягають виключенню зі складу
валових витрат.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, колегія суддів
зазначає:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" №996, документом, що містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення є первинний
документ.

Відповідно до ст.. 3 зазначеного Закону
вказано, що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися лише
ті первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно з п. 198.1, 2 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України;

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та у разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст. 193, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п.201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, що
основний вид діяльності ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" є
виробництво алкогольних напоїв. Для
здійснення цієї діяльності
підприємство має відповідні
матеріальні ресурси (виробничі та
допоміжні будівлі, виробниче
обладнання, транспортні засоби та інше)
та трудові ресурси (у періоді, що
перевірявся, на підприємстві у
середньому працювало 220 працівників).
Крім перерахованих ресурсів, ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
отримав всі дозволи, ліцензії та інші
документи, необхідні для здійснення
вказаного виду діяльності. Так, у
підприємства є в наявності ліцензія на
право виробництва алкогольних напоїв,
ліцензія на право оптової торгівлі
алкогольними напоями, затверджені у
встановленому порядку технічні умови
та рецептури на виробництва окремих
видів алкогольних напоїв, та інші
документи, необхідні для здійснення
такого виду діяльності як виробництво
алкогольних напоїв.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Стаффі", колегія суддів зазначає, що
між ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" та ТОВ "Стаффі" було
укладено угоду № 3-030613 від 03 червня 2013
року на виконання робіт з хімічного
матування скляних пляшок для розливу
алкогольних напоїв та договорів № 1-030113
від 03 січня 2013 року і № 2-010713 від 01 липня
2013 року про передачу прав володіння,
користування та розпорядження
майновими правами.

За умовами договору № 3-030613 від 03.06.2013
року ТОВ "Стаффі" зобов'язувалося
виконати на замовлення ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" роботи
з хімічного матування пляшок, які у
подальшому були використані в
господарській діяльності підприємства
для розливу алкогольних напоїв.

Згідно п. 3.1 договору, роботи з
матування пляшок виконувалися згідно
підписаної сторонами специфікації, в
якій вказувалися кількість пляшок, що
передавались для матування, терміни
виконання робіт.

Для виконання робіт ПрАТ "Люботинський
завод "Продтовари" передавав скляну
пляшку на адресу ТОВ "Стаффі", що
оформлювалося актами та накладними.
Перевезення скляної пляшки для
виконання робіт здійснювалося
транспортом ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари", перевезення
оформлювалося відповідними
товарно-транспортними документами.

Після виконання робіт з матування
пляшок, Виконавець передавав
матовані пляшки Замовнику, про що
сторонами складався відповідний акт
приймання-передачі та накладні.

Вивезення матованої пляшки
здійснювалося транспортом ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари", що
також оформлювалося відповідними
товарно-транспортними документами.

Перевезення пляшок для виконання
робіт відбулося у період з 03.06.2013 року
по 15.06.2013 року, що підтверджується
видатковими накладними та
товарно-транспортними накладними.
Передача пляшок для матування було
оформлено актом приймання-передачі № 1
від 15.06.2013 року.

Перевезення пляшок після виконання
робіт з матування відбулося у період з
16.09.2013 р. по 27.09.2013 p., підтверджується
видатковими накладними та
товарно-транспортними накладними.
Передача пляшок після проведення робіт
з матування було оформлено актом
приймання-передачі № 2 від 30.09.2013 року.

Згідно специфікації № 1, сторонами був
підписаний акт приймання-передачі
виконаних робіт № ОУ-0000004 від 30.09.2013
року. Також ТОВ "Стаффі" за результатами
виконаних робіт було виписано на
адресу ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" податкову накладну № 1 від
30.09.2013 р.

Згідно специфікації № 2 від 30.01.2014 року
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
були замовлені роботи з матування 318
тис. пляшок. Перевезення пляшок для
виконання робіт відбулося у період з
10.02.2014 року по 13.02.2014 року, що
підтверджується видатковими
накладними та товарно-транспортними
накладними. Передача пляшок для
матування було оформлено актом
приймання-передачі № 3 від 13.02.2014 року.

Перевезення пляшок після виконання
робіт з матування відбулося у період з
24.03.2014 р. по 28.03.2014 p., підтверджується
видатковими накладними та
товарно-транспортними накладними.
Передача пляшок після проведення робіт
з матування було оформлено актом
приймання-передачі № 4 від 31.03.2014 року.

За результатами виконаних робіт,
згідно специфікації № 2, сторонами був
підписаний акт приймання-передачі
виконаних робіт № ОУ- 0000001 від 31.03.2014
року. Також ТОВ "Стаффі" за результатами
виконаних робіт згідно специфікації №
2 було виписано на адресу ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
податкову накладну 1 № від 31.03.2014р.
Загальна вартість виконаних робіт за
специфікаціями № 1 та № 2 склала 3636 тис.
грн.

Сплату за виконані роботи ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
здійснив шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок ТОВ "Стаффі"
згідно платіжних доручень на загальну
суму 636 тис. грн., а також шляхом надання
на адресу ТОВ "Стаффі" векселя (у
відповідності до додаткової угоди від
30.09.2-13р. до договору № 3-030613 від 03 червня
2013 року сторони домовилися про
можливість проведення розрахунків у
вексельній формі).

За умовами договорів № 1-030113 від 03 січня
2013 року та № 2-010713 від 01 липня 2013 року
про передачу прав володіння,
користування та розпорядження
майновими правами ТОВ "Стаффі"
передавало на адресу ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" права,
що витікають із свідоцтв на знаки для
товарів та послуг, перелік яких
наведений в додатках до вказаних
договорів.

За умовами наведених договорів ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
отримав право, у тому числі,
використовувати передані товарні
знаки шляхом нанесення їх на вироблені
товари. У період, що охоплений актом
перевірки, підприємством випускалася
алкогольна продукція на етикетці якої
були нанесені товарні знаки, які
використовувалися за вищевказаними
договорами, що підтверджується
виробничими листами, копії яких у
вибірковому порядку знаходяться в
матеріалах справи.

За результатами виконання умов
договору № 1-030113 від 03 січня 2013 року
сторонами були підписані акти
виконаних робіт (наданих послуг) № ОУ
0000001 від 30.05.2013 року, № ОУ 0000002 від 27.06.2013
p., також ТОВ "Стаффі" за результатами
виконання умов договору було виписано
на адресу ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" податкові накладні № 1 від
30.05.2013 р. та № 2 від 27.06.2013 р. Загальна
вартість наданих послуг з передачі
прав на використання товарних знаків
за актами виконаних робіт (наданих
послуг) № ОУ 0000001 від 30.05.2013 року, № ОУ
0000002 від 27.06.2013 р. склала 5360 тис. грн.

Сплату за виконані роботи ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
здійснив шляхом перерахування
грошових коштів та рахунок ТОВ "Стаффі"
згідно платіжних доручень, а також
шляхом надання на адресу ТОВ "Стаффі"
векселя (у відповідності до додаткової
угоди від 30.09.2013 року до договору № 1-030113
від 03 січня 2013 року сторони домовилися
про можливість проведення розрахунків
у вексельній формі).

За результатами виконання умов
договору № 2-010713 від 01 липня 2013 року
сторонами був підписаний акт виконаних
робіт (наданих послуг) № ОУ 0000003 від
30.08.2013 року, також ТОВ "Стаффі" за
результатами виконання умов договору
було виписано на адресу ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
податкову накладну № 1 від 30.08.2013 р.

Загальна вартість наданих послуг з
передачі прав на використання товарних
знаків за актами виконаних робіт
(наданих послуг) № ОУ 0000003 від 30.08.2013
року, склала 5700 тис. грн.

Сплату за виконані роботи ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
здійснив шляхом надання на адресу ТОВ
"Стаффі" векселя (у відповідності до
додаткової угоди від 30.09.2013 року до
договору № 2-010713 від 01 липня 2013 року
сторони домовилися про можливість
проведення розрахунків у вексельній
формі). В подальшому підприємством були
здійснені платежі по погашенню векселя
згідно платіжних доручень, які
знаходяться в матеріалах справи.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Оліск", колегія суддів зазначає, що між
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
та ТОВ "Оліск" були укладені договори
комісії № 68 від 20 липня 2012 року та № 86
від 01 листопада 2012 року.

За умовами вказаних договорів комісії,
ТОВ "Оліск" у якості комісіонера
зобов'язувався за дорученням ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" у
якості комітента здійснювати
реалізацію готової продукції
підприємства (алкогольної продукції та
води питної), за що отримував комісійну
винагороду, яка згідно п. 5.1 договору
визначалася у актах приймання-передачі
виконаних робіт. Асортимент, кількість
та ціна реалізації вказувалися у
видаткових накладних, які виписувалися
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
при поставці продукції на адресу
комісіонера.

В межах згаданих договорів комісії № 68
та № 86 ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" здійснював постачання на
адресу ТОВ "Оліск" готової продукції, що
підтверджується видатковими
накладними та податковими накладними,
що були виписані ПрАТ "Люботинський
завод "Продтовари" на адресу ТОВ "Оліск".
Товар доставлявся на склад ТОВ "Оліск"
за адресою Харківська обл., м. Люботин,
вул. Мельнична, 32 та отримувався
представником ТОВ "Оліск", що
підтверджується довіреностями на
отримання ТМЦ.

Фізичне переміщення товару
відбувалося за рахунок ТОВ "Оліск", що
підтверджується товарно-транспортними
накладними.

Сплату за надані послуги з реалізації
продукції, ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" здійснив шляхом
перерахування грошових коштів та
рахунок ТОВ "Оліск" згідно платіжних
доручень, а також шляхом надання на
адресу ТОВ "Оліск" векселя (у
відповідності до додаткової угоди від
30.09.2013 року до договору № 68 від 20.07.2012
року сторони домовилися про можливість
проведення розрахунків у вексельній
формі). В подальшому підприємством були
здійснені платежі по погашенню векселя
згідно платіжних доручень які
знаходяться в матеріалах справи.

Щодо відносин позивача з ТОВ
"Садін-Трейд" колегія суддів зазначає,
що між ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" та ТОВ "Садін-Трейд" були
укладені договори комісії № 35 від 18
липня 2013 року та № 40 від 01 жовтня 2013
року.

За умовами вказаних договорів комісії
ТОВ "Садін-Трейд" у якості комісіонера
зобов'язувався за дорученням ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" у
якості комітента здійснювати
реалізацію готової продукції нашого
підприємства (алкогольної продукції та
води питної), за що отримував комісійну
винагороду, яка згідно п. 5.1 договору
визначалася у актах приймання-передачі
виконаних робіт. Асортимент, кількість
та ціна реалізації вказувалися у
видаткових накладних, які виписувалися
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
при поставці продукції на адресу
комісіонера.

В межах згаданих договорів комісії № 35
та № 40 ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" здійснював постачання на
адресу ТОВ "Садін-Трейд" готової
продукції, що підтверджується
видатковими накладними та податковими
накладними, що були виписані ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" на
адресу ТОВ "Садін-Трейд".

Товар доставлявся на склад ТОВ
"Садін-Трейд" за адресою Харківська
обл., м. Люботин, вул. Шмідта, 63 та
отримувався представником ТОВ
"Садін-Трейд", що підтверджується
довіреностями на отримання ТМЦ.
Фізичне переміщення товару
відбувалося за рахунок ТОВ
"Садін-Трейд».

За договором комісії № 40 від 01.10.2013 р.
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари" у
період з жовтня 2013 року по березень 2014
року здійснив постачання на адресу ТОВ
"Садін-Трейд" на комісійну реалізацію
воли питної на загальну суму 19 732 086, 40
грн. Вказана продукція була
реалізована, а грошові кошти від
реалізації сплачені комісіонером на
рахунок комітента. Згідно з
підписаними сторонами актами наданих
послуг сума комісійної винагороди
склала 948 604,32 грн., яка була у повному
обсязі сплачена ПрАТ "Люботинський
завод "Продтовари" на розрахунковий
рахунок ТОВ "Садін-Трейд".

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Велма-Рос" ,
колегія суддів зазначає, що між ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" та ТОВ
"Велма-Рос" було укладено угоду № 8-04/01/12
від 04 січня 2012 року на виконання робіт з
хімічного матування скляних пляшок для
розливу алкогольних напоїв та договір
№ 4-01/11/11 від 01 листопада 2011 р. про
надання юридичних послуг.

За умовами договору № 8-04/01/12 від 04.01.2012р.
ТОВ "Велма-Рос" зобов'язувалося
виконати на замовлення ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" роботи
з хімічного матування пляшок, які у
подальшому були використані в
господарській діяльності підприємства
для розливу алкогольних напоїв.

Згідно п. 3.1 договору роботи з матування
пляшок виконувалися згідно підписаної
сторонами специфікації в якої
вказувалися кількість переданих для
матування пляшок, терміни виконання
робіт.

Для виконання робіт ПрАТ "Люботинський
завод "Продтовари" передавав скляну
пляшку на адресу ТОВ "Велма-Рос", що
оформлювалося актами
приймання-передачі та накладними.
Перевезення скляної пляшки для
виконання робіт здійснювалося
транспортом ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари", перевезення
оформлювалося відповідними
товарно-транспортними документами. ТОВ
"Велма-Рос" виконувало на замовлення
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
роботи з хімічного матування пляшок
згідно специфікації № 2 від 27.08.2012 року
по якої були замовлені роботи з
матування 1050 тис. пляшок.

Перевезення пляшок для виконання робіт
відбулося у період з 02.08.2012 року по
09.08.2012 року , Перевезення пляшок після
виконання робіт з матування відбулося
у період з 03.12.2012 р. по 28.12.2012 p.

За результатами виконаних робіт,
згідно специфікації № 2, сторонами був
підписаний акт приймання-передачі
виконаних робіт № 2 від 28.12.2012 року.
Також ТОВ "Велма-Рос" а результатами
виконаних робіт було виписано на
адресу ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" податкову накладну № 3 від
28.12.2012р.

У перевіряємий період ТОВ "Велма-Рос"
виконувало на замовлення ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" роботи
з хімічного матування пляшок у
кількості 1500 тис. одиниць згідно
специфікації № 3 від 03.01.2013 року.

Перевезення пляшок для виконання робіт
відбулося у період з 03.01.2013 року по
05.01.2013 року та перевезення пляшок після
виконання робіт з матування відбулося
у період з 27.03.2013 р. по 29.03.2013 p. Передача
пляшок після проведення робіт з
матування було оформлено актом
приймання-передачі № 6 від 29.03.2013 року.

Загальна вартість виконаних робіт за
специфікаціями № 2 та № 3 склала 5 100 тис.
грн. Сплату за виконані роботи ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
надання на адресу ТОВ "Велма-Рос"
векселя (у відповідності до додаткової
угоди від 30.12.2013 р. до № 8-04/01/12 від
04.01.2012р. сторони домовилися про
можливість проведення розрахунків у
вексельній формі).

В подальшому ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" здійснив платежі на
рахунок ТОВ "Велма-Рос" по погашенню
переданого векселю за роботи по
хімічному матуванню пляшок, згідно
платіжних доручень.

В подальшому пляшки, які пройшли процес
хімічного матування згідно умов
договору з ТОВ "Велма-Рос" були
використані позивачем у власній
господарській діяльності для розліву
алкогольних напоїв, що підтверджується
виробничими листами.

За умовами договору № 4-01/11/11 від 01.11.2011
р. ТОВ "Велма-Рос" (виконавець) надавало
на адресу ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" (Замовник) юридичні
послуга. Зміст на вартість послуг
визначалися сторонами в замовленнях на
надання юридичних послуг. У період, що
охоплений актом перевірки, згідно
замовлень № 10 від 20.08.2012 р. та № 11 від
24.09.2012 р., ТОВ "Велма-Рос" надавало
послуги з представлення інтересів ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари" у
судових процесах за участю замовника
як сторони. Вартість наданих послуг
була узгоджена сторонами у протоколах.

За результатами наданих послуг був
підписаний акт № ОУ-0000098 від 28.12.2012 р., в
якому визначалися зміст та результати
наданих послуг. Зі змісту акту
вбачається, що надані послуги призвели
до позитивних наслідків судових справ
щодо інтересів замовника.

ТОВ "Велма-Рос" за результатами наданих
послуг, згідно вищенаведеного акту,
було виписано на адресу ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
податкові накладні № 1 від 05.11. 2012 p., № 1
від 05.12.2012р. (за фактом здійснення
передплати) та № 2 від 28.12.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
сплату за виконані роботи ПрАТ
"Люботинський завод "Продтовари"
здійснив частково шляхом
перерахування грошових коштів та
рахунок ТОВ "Велма-Рос" згідно
платіжних доручень. Також надані
юридичні послуги були частково
сплачені шляхом надання на адресу ТОВ
"Велма-Рос" векселя (у відповідності до
додаткової угоди від 20.12.2013 р. до
договору № 4-01/11/11 від 01.11.2011р. сторони
домовилися про можливість проведення
розрахунків у вексельній формі). В
подальшому ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" здійснив платежі на
рахунок ТОВ "Велма-Рос" по погашенню
переданого векселя за надання
юридичних послуг.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "АПО "Старий
Крим", колегія суддів зазначає, що між
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари"
та ТОВ "АПО "Старий Крим" було укладено
угоду № 1110 від 11 жовтня 2013 року, за
умовами якого ТОВ "АПО "Старий Крим"
("Постачальник" здійснював постачання
на адресу позивача (Покупець)
виноматеріал - купаж білий сухий
оброблений. Перевезення товару
відбувалося за рахунок Покупця, тобто
ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари".

В межах згаданого договору у грудні 2013
року були проведені господарські
операції з постачання виноматеріалів
на адресу Покупця, що підтверджується
видатковими накладними Постачальника:
№ 985195 від 13.12.2013р. та № 985198 від 20.12.2013р.
та податковими накладними, що були
виписані ТОВ "АПО "Старий Крим" на
адресу ПрАТ "Люботинський завод
"Продтовари" № 14 від 13.12.2013р., № 15 від
20.12.2012р.

Фізичне переміщення товару
відбувалося за рахунок покупця на
автомобілях МАЗ АХ 6457 СК та МАЗ АХ 6458 СК,
що підтверджується належним чином
оформленими товарно-транспортними
накладними на перевезення алкогольних
напоїв.

Зобов'язання по оплаті товару, що був
отриманий від ТОВ "АПО "Старий Крим"
були виконані позивачем шляхом
перерахування грошових безготівкових
коштів згідно платіжних доручень.

Підтвердженням використання
придбаного у ТОВ "АПО "Старий Крим"
товару у виробництві вермутів є
виробничі та купажні листи, до
матеріалів справи додаємо у
вибірковому порядку копії виробничих
та купажних листів за грудень 2013 р. -
січень 2014 р.

Вироблені у грудні 2013 р. - січні 2014 року
вермути були реалізовані на адресу ТОВ
"Садін-Трейд", товарно-транспортні
документи на переміщення алкогольних
напоїв з відміткою податкового органу.

У відповідності до ст.55
Господарського кодексу України
суб'єктами господарювання
визначаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України, передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Колегія суддів зазначає, що зміст
договорів позивача з ТОВ "Оліск", ТОВ
"Садін Трейд", ТОВ "Велма Рос", ТОВ
"Стаффі", ТОВ "АПО "Старий Крим" не
суперечить актам цивільного
законодавства.

Також колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
наявна у матеріалах справи первинна
бухгалтерська документація складена у
відповідності до вимог чинного на час
її складення законодавства та повністю
підтверджує реальність наданих
Позивачеві робіт, товару та послуг з
боку ТОВ "Оліск", ТОВ "Садін Трейд", ТОВ
"Велма Рос", ТОВ "Стаффі", ТОВ "АПО "Старий
Крим".

Доказів відсутності повноважень у
посадових осіб як позивача, так і ТОВ
"Оліск", ТОВ "Садін Трейд", ТОВ "Велма
Рос", ТОВ "Стаффі", ТОВ "АПО "Старий Крим"
на підписання договорів тощо в момент
їх укладання суду відповідачем не
надано.

На час складення податкових накладних
відомості про контрагентів позивача
містились в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України,
були зареєстровані за адресами,
вказаними на виданих податкових
накладних.

Таким чином, висновок відповідача про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами ТОВ "Велма Рос", ТОВ
"Стаффі", ТОВ "АПО "Старий Крим" є
необґрунтованим.

Щодо посилання відповідача на акти
зустрічних звірок ТОВ "Садін-Трейд" та
ТОВ "Оліск", то зазначене посилання
колегія суддіввважає безпідставним,
оскільки у відповідності до вимог ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, а отже господарська
діяльність контрагентів позивача не
вказує на факт нікчемності укладених
між позивачем та ТОВ "Садін-Трейд" та
ТОВ "Оліск" правочинів.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, в акті перевірки
підтверджується те, що при оформленні
податкових накладних було дотримано
вимоги ст. 201 Податкового кодексу
України, податкові накладні
відображено у відповідності в вимогами
п.201.6 у реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит по
взаємовідносинах із ТОВ "Оліск", ТОВ
"Садін Трейд", ТОВ "Велма Рос", ТОВ
"Стаффі", ТОВ "АПО "Старий Крим" , а сум
витрат до складу валових витрат у
відповідні періоди.

Що стосується, вказаного в акті
перевірки, висновку про зайве
включення до складу валових витрат у 4
кварталі 2012 року та 2013 році, витрат, які
були понесені при виконанні умов
деяких вищезазначених договорів з ТОВ
Стаффі", ТОВ "Онікс", ТОВ Садін-Трейд"
(витрати на компенсацію вартості
послуг з хімічного матування пляшок,
послуг з передачі прав володіння,
користування та розпорядження
товарними знаками, а також витрати на
реалізацію готової продукції в частині
винагороди комісіонера) у зв'язку з тим,
що ці витрати не компенсовані доходами
від реалізації готової продукції ,
колегія суддів зазначає, що склад
витрат та порядок їх формування
визначений п. 138.1 Податкового кодексу
України, у відповідності до положень
якого при визначення об'єкта
оподаткування враховуються всі
витрати операційної діяльності, у тому
числі й витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів, а
також інші витрати, визначені ст. 138.

Також, за правилами бухгалтерського
обліку, витрати на нематеріальні
активи., також, відносяться до інших
витрат, які, для цілей оподаткування,
включаються до складу валових витрат у
період їх здійснення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкові
повідомлення-рішення , 04 серпня 2014 року
№ та № , прийняті
Спеціалізованою Державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів з
порушенням норм чинного законодавства
України.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014р. по
справі № 820/15892/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 15.12.2014 р.