Справа № 363/4395/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/4395/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Скарлат О.І. Провадження №
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

11 грудня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Вишгородського районного
управління юстиції про скасування
постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому просив скасувати постанову
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Харитонової Н.О. від 30 вересня
2014 року про накладення штрафу у розмірі
170 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі з тих підстав, що спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нову ухвалу,
якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
попередньої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
попередньої інстанції виходив з того,
що предметом спору у справі є рішення
державної виконавчої служби з приводу
виконання судового рішення, ухваленого
в цивільній справі.

На думку судової колегії наведений
висновок є наслідком неповного
з'ясування обставин справи та
неналежного застосування
нормативно-правових актів, що
регулюють ці правовідносини.

Відповідно до статті 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV передбачено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно частини 1 статті 8 названого
Закону сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 10.05.2012 р. у
цивільній справі зобов'язано ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 провести перебудову і
привести до попереднього стану
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1.

01.08.2012 р. за вказаним судовим рішенням
видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Харитонової Н.О. від 30 вересня 2014 року
на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 170
грн. за невиконання рішення суду без
поважних причини у строк, встановлений
державним виконавцем.

Статтею 89 Закону № 606-XIV встановлено, що
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено
перелік документів, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою, до яких належать і постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Таким чином, постанова державного
виконавця накладення штрафу належить
до видів відповідальності за
невиконання рішення, є окремим
виконавчим документом та підлягає
примусовому виконанню, а відтак
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на справи з приводу
оскарження цих постанов, прийнятих у
виконавчих провадженнях щодо
примусового виконання усіх виконавчих
документів незалежно від того, яким
органом, у тому числі судом якої
юрисдикції, вони видані.

Водночас, згідно частини 2 статті 20 КАС
України апеляційні адміністративні
суди переглядають судові рішення
місцевих адміністративних судів в
апеляційному порядку і не наділенні
повноваженнями щодо вирішення спору по
суті у випадку, якщо справу не було
розглянуто у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є, зокрема,
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 199, 204, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 16
грудня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.