Справа № 821/2321/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р. Справа № 821/2321/14

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Потапчука В.О. судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування рішень №9 від 28.02.2014р.,
№2692/1021-22-10-06-06 від 22.04.2014р. та №10 від
28.02.2014р., -

встановиЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
(далі - позивач, ФОП ОСОБА_5) звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ДПІ), у якому,
просить визнати скасувати рішення №9
про донарахування ФОП ОСОБА_5 90096,53 грн.
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування разом з
застосуванням штрафних санкцій в сумі
4504.83 грн., прийняте ДПІ у м.Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області
28.02.2014р. та скасувати рішення №10 про
застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних
санкцій в розмірі 136,00грн., прийняте ДПІ
у м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області 28.02.2014р.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 28 серпня 2014 року позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував вимогу
державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
сплату боргу (недоїмки) від 28.02.2014р. №9.

Визнав протиправним та скасував
рішення державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від
28.02.2014р. №10.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна податкова інспекція у
м. Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
23.01.2014р. ДПІ у м.Херсоні за результатами
проведення документальної планової
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 стосовно
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.
було складено акт за №90/21-03-17-02/НОМЕР_1
(далі по тексту - Акт), з висновків якого
вбачається заниження ФОП ОСОБА_5 суми
єдиного внеску з чистого
оподатковуваного доходу за
перевіряємий період на суму 99494,10 грн., у
т.ч за 2011 рік - 36048,52 грн., за 2012 рік - 63445,58
грн.

На підставі зазначеного Акта 28.02.2014р.
заступником начальника ДПІ у м.Херсоні
ГУ Міндоходів у Херсонській області
Журковською О.С. було прийнято стосовно
ФОП ОСОБА_5 рішення за №9 про
донарахування 90096,53 грн. єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування разом з
застосуванням штрафних санкцій в сумі
4504,83 грн. та у відповідності з п.5 ч.11 ст.25
ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" за неналежне
ведення бухгалтерської документації,
на підставі якої нараховується єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування прийнято
Рішення за №10 про застосування
штрафних санкцій в розмірі 136,00 грн.

Позивач не погоджуючись з рішеннями
ДПІ у м.Херсоні від 28.02.2014р. за №9 та №10,
в адміністративного порядку
оскаржував зазначені рішення до
контролюючих органів вищого рівня,
результатом чого стало рішення,
прийняте Головним управлінням
Міністерства доходів і зборів у
Херсонській області від 22.04.2014р. за
№2692/1021-22-10-06-06 про результати розгляду
первинної скарги від 03.04.2014р. на рішення
№9, №10 від 28.02.2014р. про застосування
штрафних санкцій прийняте ДПІ у
м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області, яким залишило без змін рішення
ДПІ у м.Херсоні ГУ Міндоходів у
Херсонській області від 28.02.2014р. за №9,
№10, а скаргу - без задоволення, крім
того збільшено суму штрафу на 1669,18 грн.,
а рішенням від 05.06.2014р. за
№3679/6/99-99-10-01-07-15 Міністерства доходів і
зборів України оскаржувані рішення
залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_5 -
без задоволення.

Позивач під час своєї державної
реєстрації як фізичної особи -
підприємця обрав та наразі перебуває
на загальній системі оподаткування.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати
визначені ЗУ "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон).

Згідно Закону визначено, що єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п.4. ч.1 ст.4 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є зокрема фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

У ч.2 ст.6 вказаного Закону зазначено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно п. 3 висновку Акту, позивачем,
було порушено пункт 2 частини першої
статті 7 Закону, приписи даної правової
норми разом з ч.11 ст.8 цього ж Закону
встановлюють, що фізичні
особи-підприємці на загальній системі
оподаткування нараховують єдиний
соціальний внесок у розмірі 34,7% сум
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, здійснюється згідно з
вимогами ст.177 Податкового кодексу
України.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України, об'єктом оподаткування є
чистий оподаткований дохід, тобто
різниця між загальним оподаткованим
доходом (виручка у грошовій та не
грошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи-підприємця.

Звітним періодом для подання
податкової декларації фізичною
особою-підприємцем є один календарний
рік.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Податкового Кодексу.

Згідно п.138.1 ст.138 ПК України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138 9, 138,11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 -
38.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і
статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, -
зазначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", цей Закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами ст.4 цього Закону
одним із принципів бухгалтерського
обліку є превалювання суті над формою,
тобто операції обліковуються
відповідно до їх суті, а не лише з
урахуванням юридичної форми.

Відповідно до ч.8 ст.9 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платники
єдиного внеску, зокрема фізичні
особи-підприємці, як позивач, які
перебувають на загальній системі
оподаткування, зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
календарний рік, до 10 лютого наступного
року, при цьому для таких осіб періодом,
за який вони, як платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів є також календарний
рік.

Згідно з частиною 2 статті 9 ЗУ "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", обчислення
єдиного внеску здійснюється на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Відповідно з пунктом 4.5.1 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року № 21-5 і
зареєстрованій в Міністерстві юстиції
України 27.10.2010 року під № 994/18289, яка була
чинна на момент подання річних
звітностей та сплати єдиного податку,
обчислення сум єдиного внеску
здійснюється на підставі даних річних
податкових декларацій та отриманих від
податкових органів відомостей про
результати перевірок діяльності таких
осіб, що призвели до збільшення або
зменшення розміру доходу, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб.

Відповідно до листа роз'яснення
Пенсійного фонду України, обчислення
сум єдиного внеску зазначеними
платниками здійснюється на підставі
даних річних податкових декларацій.
Фізичні особи-підприємці, крім тих, які
обрали спрощену систему оподаткування,
формують і подають до органів
Пенсійного фонду звіт згідно з
таблицею 1 додатка 5 до Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010р. №22-2 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 01.11.2010р. за №1014/18309
(далі - Порядок), за себе і таблицю 4
додатка 5 до Порядку за членів сім'ї, які
беруть участь у здійсненні
підприємницької діяльності. У графі 2
таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума
чистого доходу (прибутку), яка заявлена
в податковій декларації фізичної
особи-підприємця" платник самостійно
відображає фактичну суму чистого
доходу за себе в розрізі місяців. При
цьому сума чистого доходу за рік
повинна відповідати сумі чистого
оподатковуваного доходу, заявленого у
податковій декларації. У графі 3
таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума
доходу, на яку нараховується єдиний
внесок, з урахуванням максимальної
величини" платником відображається
самостійно певна сума доходу в розрізі
кожного місяця відповідного року, в
межах максимальної величини.

Тобто для заповнення звіту з єдиного
соціального внеску, фізична
особа-підприємець на загальній системі
не повинен орієнтуватися на фактичні
розміри чистого доходу по місяцях, які
відображені у книзі обліку доходів та
витрат. Достатньо взяти річний чистих
дохід та розподілити його по місяцях
самостійно відповідно до пункту 2
першої частини статті 7 Закону "Про
єдиний соціальний внесок" від 08.07.2010р.
№2464-VІ.

Отже сума доходу в розрізі
місяців яка відображена позивачем у
графі 2 таблиці 1 додатка №5 за 2012 рік
складає 216968,00 грн., що відповідає сумі
чистого оподатковуваного доходу за 2012
рік, заявленій в податковій декларації
про майновий стан і доходи за 2012 рік.
Сума доходу на яку нараховується
єдиний соціальний внесок, відображена
у графі 3 таблиці 1 додатка №5 у розрізі
кожного місяця. Сума доходу в розрізі
місяців яка відображена позивачем у
графі 2 таблиці 1 додатка №5 за 2011 рік
складає 166285,00 грн., що відповідає сумі
чистого оподатковуваного доходу за 2011
рік заявленій в податковій декларації
про майновий стані і доходи за 2011 рік.
Сума доходу на яку нараховується
єдиний соціальний внесок, відображена
у графі 3 таблиці 1 додатка №5 у розрізі
кожного місяця, тобто в межах
максимальної величини та не є меншою за
розмір мінімального страхового внеску
за кожну особу за місяць.

Відповідно до матеріалів справи
вбачається, що позивачем надано докази
сплати єдиного соціального внеску, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 є
обґрунтованими, отже такими, що
підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
рішень №9 від 28.02.2014р., №2692/1021-22-10-06-06 від
22.04.2014р. та №10 від 28.02.2014р., - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя В.О.
Потапчук суддя Г.В. Семенюк