Справа № 2а-1670/1951/12
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ
К/800/25048/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2014 року

у справі № 2а-1670/1951/12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- позивач, ТОВ «Єристівський ГЗК»)

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - відповідач, Кремнчуцька
ОДПІ)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Єристівський ГЗК» звернулось у
квітні 2012 року до суду з
адміністративним позовом до
Кремнчуцької ОДПІ про скасування
податкових повідомлень-рішень від
27.03.2012 року № /32 та № /33.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2014 року,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
касаційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити. Вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій були
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а саме: п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) та ст. ст. 9, 11, 69, 86, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Позивач у своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
є законними та обґрунтованими,
прийнятими з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
вважає касаційну скаргу відповідача
необґрунтованою, а тому просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідачем
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за листопад 2011
року, яке виникло за рахунок від'ємного
значення з податку на додану вартість,
що декларувалось у вересні, жовтні 2011
року, за грудень 2011 року, яке виникло за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось у
жовтні, листопаді 2011 року та згідно
уточнюючого розрахунку за листопад 2011
року, за результатами якої складено акт
від 06.03.2012 року № 76/22-113/35713283, яким
встановлено порушення позивачем вимог
п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України, що
призвело до завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за листопад 2011 року на суму 438
565,00 гривень, за грудень 2011 року на суму
11 293,00 гривні та завищення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за 12 місяців 2011 року в розмірі
53 626,00 гривень.

На підставі зазначеного акту
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 27.03.2012 року: №
/32, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 449 858,00 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 224 929,00
гривень; № /33, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 53 626,00 гривень.

Підставою зменшення суми бюджетного
відшкодування, залишку від'ємного
значення та застосування штрафних
санкцій, слугували висновки
податкового органу про завищення
позивачем відповідних сум шляхом
віднесення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість за
господарськими операціями з ПП
«Укрспецсервіс-Нова», ТОВ «Промислова
група «ДФМ», ТОВ НВП
«Атоменергоспецзахист», які на думку
відповідача не мали реального
характеру, з огляду на акт перевірки
позивача від 25.01.2012 року, акти про
неможливість проведення зустрічної
звірки по контрагентах, та недоліки
первинних документів за наведеними
операціями, які не підтверджують
реального здійснення таких та
правомірності формування податкового
кредиту позивача, оскільки не
ідентифікують їх характер, зміст та
обсяг.

Суди першої та апеляційної інстанцій
вирішуючи спір по суті та
задовольняючи адміністративний позов,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції, виходили з наступних
мотивів.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг, або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 ПК
України.

Положеннями пунктів 200.1 та 200.4 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті,
має від'ємне значення, то: бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем, з
урахуванням уточнюючих розрахунків,
подано до податкового органу податку
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2011 року та
розрахунок суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в наступних звітних періодах,
яка складає 13 226 845,00 гривень.

Відповідно до поданої позивачем до
податкового органу податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2011 року та
розрахунку суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в наступних звітних періодах
складає 22 063 349,00 гривень.

Так, судами встановлено, що позивач
задекларував за грудень 2011 року
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість на суму 11 293,00 гривні,
яке визначено із врахуванням показника
від'ємного значення з податку на додану
вартість за вересень 2011 року. Від'ємне
значення вересня 2011 року позивачем
сформовано з податкового кредиту,
зокрема, за наслідками операцій
останнього з ТОВ «Промислова група
«ДФМ», ТОВ НВП «Атоменергоспецзахист».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 27.04.2011 року між
позивачем та ТОВ «Промислова група
«ДФМ» укладено договір поставки №
164/51110, за умовами якого ТОВ
«Єристівський ГЗК» придбало диски та
автошини.

Виконання умов договору
підтверджується наданими позивачем та
дослідженими судами копіями договору,
рахунків, податкових накладних,
накладних, прибуткових ордерів та
платіжних доручень. При цьому,
встановлено, що фактичне переміщення
товару здійснено власним транспортом
позивача, зокрема, автомобілем ГАЗ
330232-288, державний номер ВІ2975ВК, зі
складу контрагента, за адресою: вул. 40
років Жовтня, буд. 2/7, м. Кременчук, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями свідоцтва про державну
реєстрацію автомобіля та подорожнього
листа. Отримання позивачем товару та
оприбуткування на складі, встановлено
судами при дослідженні копій журналів
довіреностей, рахунків та прибуткових
ордерів.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи та встановлено судами, придбані
диски та автошини використано
позивачем у власній господарській
діяльності, шляхом встановлення таких
на автомобілі Ssang Yong Rexton, Lexus GX460, які
належать йому на праві власності, що
підтверджується свідоцтвами про
державну реєстрацію, актами
закріплення автомобіля за водієм та
актами списання матеріалів.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судами
попередніх інстанцій, що 16.08.2011 року між
позивачем та ТОВ НВП
«Атоменергоспецзахист» укладено
договір поставки № 303/50110, за умовами
якого позивач придбав автоматичний
вимикач, розчеплювач, допоміжний
контакт.

Виконання умов договору
підтверджується наданими позивачем та
дослідженими судами копіями договору,
видаткових та податкових накладних,
рахунків-фактур, товарно-транспортних
накладних, прибуткових ордерів,
платіжного доручення.

Судами встановлено, що придбаний товар
оприбутковано позивачем на складі та
використано у власній господарській
діяльності, шляхом встановлення на
екскаватори драглайн ЕШ-11/70 (електрична
землерийна машина), що підтверджується
прибутковими ордерами,
оборотно-сальдовою відомістю, актами
на списання матеріалів, фотокартками
встановлених автоматичних вимикачів,
допоміжних контактів, розчеплювачів
разом з екскаваторами. За наслідками
здійснення даних господарських
операцій позивачем сформовано
податковий кредит в листопаді 2011 року.

Також, з матеріалів справи вбачається
та встановлено судами, що за листопад
2011 року позивачем задекларовано
від'ємне значення з податку на додану
вартість на суму 438 565,00 гривень, яка
сформована останнім із врахуванням
від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, по
взаємовідносинам з ПП
«Укрспецсервіс-Нова» за вересень 2011
року.

Колегія суддів погоджується з позицією
судів попередніх інстанцій щодо
безпідставності доводів податкового
органу про неправомірність формування
вказаного від'ємного значення, з
посиланням на акт перевірки від 28.12.2011
року № 8791/23-309/35713283, за висновками якого
позивачем завищено розмір від'ємного
значення з податку на додану вартість
за вересень 2011 року на суму 438 565,00
гривень, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, на підставі вище вказаного
акту перевірки податковим органом
приймалось податкове
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року №
/8, яким позивачу було зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в тому числі
за вересень 2011 року в розмірі 438 565,00
гривень по взаємовідносинам з ПП
«Укрспецсервіс-Нова», яке було
предметом судового розгляду, за
результатами якого, судом надана
правова оцінка правомірності
формування позивачем на цю суму
від'ємного значення, зокрема,
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012 року
у справі № 2а-1670/492/12 (набрала законної
сили 24.09.2012 року) податкове
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року №
/8 визнано протиправним та
скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, реальність здійснення
оподаткованих господарських операцій
позивача з ПП «Укрспецсервіс-Нова»
підтверджується наданими похивачем та
дослідженими судами попередніх
інстанцій копіями договору підряду з
додатками, рахунку-фактури, податкової
накладної, акту виконаних робіт,
платіжних доручень, списків
працівників, направлених для
проходження інструктажу,
наряду-допуску на виробництво робіт
підвищеної небезпеки, (оригіналом
журналу реєстрації вказаних нарядів,
прошитим, пронумерованим, дослідженим
судами попередніх інстанцій), журналів
в'їзду та виїзду автотранспорту,
довідки про розмір перевезеної горної
маси, про кількість відпрацьованих
годин, сводки.

Також, судами попередніх інстанцій
встановлено, що на час вчинення спірних
господарських операцій контрагенти
позивача були зареєстровані
платниками податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає, що судами попередніх
інстанцій зроблено вірний та
обґрунтований висновок щодо
правомірності формування позивачем
бюджетного відшкодування по
господарським операціям з ПП
«Укрспецсервіс-Нова», ТОВ «Промислова
група ДФМ», ТОВ НВП
«Атоменергоспецзахист» на загальну
суму 449 858,00 гривень, оскільки наявними у
матеріалах справи доказами доведено,
що спірні господарські мали реальний
характер та підтверджені належними
первинними документами, які не містять
недоліків форми, змісту або походження,
а тому є належною підставою для
формування позивачем податкового
кредиту.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судами правомірно не взято до уваги
доводи відповідача щодо відсутності у
рахунках та видаткових накладних
прізвищ осіб, відповідальних за
здійснення господарських операцій,
оскільки такі не спростовують факту
реального здійснення господарських
операцій, тому як загальний обсяг
первинних документів у їх сукупності
дає змогу ідентифікувати осіб, які
виконували угоди. При цьому, податковим
органом не надано доказів фізичної
відсутності придбаних товарів, робіт у
натурі, їх використання не за
призначенням, а також, відсутності
матеріальних, трудових або будь-яких
інших виробничих ресурсів у покупця.

Крім того, судом апеляційної інстанції
правомірно відхилено посилання
відповідача на акт «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ НВП
«Атоменергоспецзахист» від 03.02.2012 року
№ 80/3-23-20-30436473, оскільки акт (довідка) про
неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача не є
належним доказом безтоварності
(нереальності, нікчемності)
господарських операцій позивача,
оскільки таким актом фіксується факт
перешкод для податкового контролю, і
господарська діяльність не
досліджується. З цих підстав, акт
(довідка) про неможливість звірки не
містить достатніх даних щодо предмету
доказування по даній справі, тому як не
відображає обставин по операціям за
договором поставки між позивачем та
його контрагентом щодо якого складено
такий акт. Наявність такого акту не
звільняє податковий орган, що
проводить перевірку перевіряти
будь-які факти в тому числі викладені в
акті іншого податкового органу.

Також, судами попередніх інстанцій
обґрунтовано не взято до уваги доводи
відповідача про безтоварність угоди, з
огляду на відсутність контрагента за
юридичною адресою на момент проведення
звірок (лютий 2012 року), оскільки товари
позивачу було поставлено в 2011 році.

Крім того, судом апеляційної інстанції
правомірно відхилено доводи
відповідача про недекларування
контрагентами податкових зобов'язань
від продажу товарів позивачу, ухилення
ними від сплати податкових зобов'язань,
оскільки вони спростовуються зокрема
декларацію ТОВ НВП
«Атоменергоспецзахист» з ПДВ за
листопад 2011 року з додатком 5 та
квитанцією про прийняття вказаних
документів ДПІ у Голосіївському районі
м. Києва, реєстром виданих та отриманих
податкових накладних, а також не є
підставою для притягнення позивача до
відповідальності у вигляді визначення
податкових зобов'язань.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що доводи
відповідача про недійсність,
удаваність та фіктивність укладених
позивачем з його контрагентами
договорів є безпідставними, оскільки
відповідачем не надано вироків про
притягнення до відповідальності
посадових осіб позивача чи
контрагентів за неправомірні дії,
вчинені ним при укладенні (виконанні)
спірних угод, з якими ст. 228 ЦК України
пов'язує нікчемність правочину.

Крім того, колегія суддів погоджується
з позицією судів попередніх інстанцій
щодо безпідставності висновків
відповідача про зменшення позивачу
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2011 року на суму 53 626,00 гривень, з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що сума податку на
додану вартість складається з сум
від'ємного значення за січень 2011 року
за господарськими операціями з
придбання позивачем товарів у ПП
«Укроспецсервіс-Нова».

З матеріалів справи вбачається, що
відповідна сума зменшена відповідачем
за наслідками раніше проведеної
виїзної перевірки з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за жовтень 2011 року, за
результатами якої складено акт від
25.01.2012 року № 409/23-309/35713283, на підставі
якого Кременчуцькою ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
13.01.2012 року № /8 про зменшення
залишку від'ємного значення податку на
додану вартість, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 484 109,00
гривень, з яких 53 625,00 гривень по
взаємовідносинам з ПП
«Укроспецсервіс-Нова».

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, правовірність
формування позивачем залишку
від'ємного значення на зазначену суму
була предметом судового розгляду,
зокрема, постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
26.04.2012 року у справі № 1670/492/12, яка
набрала законної сили згідно ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2012 року
податкове повідомлення-рішення від
13.01.2012 року № /8 скасовано та
встановлено правомірність формування
позивачем податкового кредиту за
січень 2011 року та визначення від'ємного
значення з податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини справи, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
безпідставність висновків відповідача
про порушення позивачем вимог ПК
України та правомірність скасування
спірних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області -
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2014 року
у справі № 2а-1670/1951/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І.В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно