Справа № 808/6265/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року (09 год. 25 хв.) Справа №
808/6265/14 Провадження № ДО/808/198/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, м.
Маріуполь Донецької області

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь
Донецької області

про: стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - позивач або
Маріупольська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області) звернулась із
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач або ФОП ОСОБА_1.), в якому
позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість зі сплати
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 891,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетом зі
сплати єдиного податку з фізичних осіб
на загальну суму 891,77 грн., який виник в
результаті несплати відповідачем
податкових зобов'язань, самостійно
обчислених платником податків
відповідно до заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування № 822
від 13.01.2012. Вказує, що з метою погашення
заборгованості та на виконання вимог
ст. 59 Податкового кодексу України,
позивачем сформовано та направлено
відповідачу податкову вимогу форми «Ф»
від 25.02.2013 № 21, яка залишилась без
виконання. Враховуючи, що на сьогодні
заборгованість відповідача зі сплати
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 891,77 грн. залишається не
сплаченою до бюджету, позивач просить
стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03.11.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі № 808/6265/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 01.12.2014.

В судове засідання представник
позивача не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
судом заздалегідь. Судова повістка
отримана уповноваженою особою
позивача 14.11.2014, що підтверджується
долученим до матеріалів справи
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

01.12.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання (вх. № 49337) про розгляд
справи без участі представника
Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області в порядку письмового
провадження. Просить позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не
з'явилась. Поштова кореспонденція,
направлена за адресою місця реєстрації
відповідача, повернулась до суду 18.11.2014
з відміткою відділення поштового
зв'язку - «за зазначеною адресою не
проживає».

Частиною 4 ст. 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:

юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців;

фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Враховуючи те що, поштова
кореспонденція направлялась
відповідачу за адресою, яка відповідає
реєстраційним відомостям, то згідно
вимог ст.ст. 33, 35 КАС України, слід
вважати, що ФОП ОСОБА_1 повідомлена про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином.

За приписами ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку щодо можливості розгляду
справи за відсутності сторін, на
підставі наявних у справі матеріалів, в
порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
обставини та перевіривши їх доказами,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 29.08.2014,
відповідач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична
особа-підприємець 10.03.2010.

Відповідач перебуває на обліку в
Маріупольській ОДПІ
(Орджонікідзевське відділення) з 11.03.2010
за № 20188, про що свідчить надана
позивачем копія довідки від 11.03.2010 № 20188
про взяття на облік платника податків.

Як передбачено ст. 67 Конституції
України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Податковий кодекс України), платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового
кодексу України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно п. 291.3 ст. 291 Податкового кодеку
України, юридична особа чи фізична
особа - підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Відповідно до п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298
Податкового кодеку України, для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.

Підпунктом 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового
кодеку України встановлено, що суб'єкт
господарювання, який є платником інших
податків і зборів відповідно до норм
цього Кодексу, може прийняти рішення
про перехід на спрощену систему
оподаткування один раз протягом
календарного року шляхом подання заяви
до органу державної податкової служби
не пізніше ніж за 15 календарних днів до
початку наступного календарного
кварталу.

Перехід на спрощену систему
оподаткування суб'єкта господарювання,
зазначеного в абзаці першому цього
підпункту, може бути здійснений за
умови, якщо протягом календарного року,
що передує періоду переходу на
спрощену систему оподаткування,
суб'єктом господарювання дотримано
вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті
291 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 13.01.2012 ФОП ОСОБА_1 звернулась до
Орджонікідзевської ДПІ м. Маріуполя із
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування (вх. № 822), з
проханням перевести її на спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності з 01.01.2012.

Відповідач, у поданій заяві про
застосування спрощеної системи
оподаткування, самостійно обрала першу
групу платників єдиного податку та
ставку єдиного податку 10 % до розміру
мінімальної заробітної плати, а також
визначила ті види діяльності, якими
буде займатися в ході здійснення
підприємницької діяльності, а саме,
роздрібна торгівля з лотків та на ринку
(код згідно з Класифікацією видів
економічної діяльності ДК 009:2005 - 52.62.0).

До першої групи суб'єктів
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, належать фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень (п. 291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пп. 293.1, 293.2 ст. 293
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Як було зазначено вище, відповідачем
самостійно визначено щомісячну ставку
для першої групи платників єдиного
податку - фізичних осіб, яка становить 10
% до розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України, податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої та другої груп є календарний
рік.

Податковий (звітний) період
починається з першого числа першого
місяця податкового (звітного) періоду і
закінчується останнім календарним
днем останнього місяця податкового
(звітного) періоду (п. 294.2 ст. 294
Податкового кодексу України).

Згідно п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу
України, платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

За приписами п. 295.2 ст. 295 Податкового
кодексу України, нарахування авансових
внесків для платників єдиного податку
першої і другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Судом з'ясовано, що протягом 2012 року
відповідачем не сплачено нарахування
авансових внесків за період з
листопада 2012 року по грудень 2012 року в
сумі 203,57 грн.

Станом на 01.01.2013 розмір мінімальної
заробітної плати становив 1147 грн.
(відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» від
06.12.2012 № 5515-VІ).

Таким чином, сума єдиного податку з
фізичних осіб на місяць, яку повинен
був сплачувати відповідач у 2013 році,
складає 114,70 грн.

Так, протягом 2013 року контролюючим
органом було здійснено нарахування
відповідачу до сплати у бюджет
авансових внесків з єдиного податку за
період з січня 2013 року по червень 2013
року в розмірі 114,70 грн. за кожен місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, у
встановлений законом строк, відповідач
суму єдиного податку з фізичних осіб за
вказаний період не сплатив.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Як зазначено в п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищенаведені,
встановлені судом, обставини, за
відповідачем обліковується податковий
борг по єдиному податку з фізичних осіб
за період з 20 листопада 2012 року по 20
червня 2013 року в сумі 891,77 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як зазначено у п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

За правилами п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Так, судом з'ясовано, що позивачем
сформовано та направлено на адресу
відповідача рекомендованим листом
податкову вимогу форми «Ф» від 25.02.2013 №
21 на суму податкового боргу платника
податків за узгодженими грошовими
зобов'язаннями в розмірі 433,57 грн.

Проте, як вбачається із наданої
позивачем копії поштового конверту,
кореспонденція повернулась на адресу
податкового органу без вручення
платнику податків із відміткою
відділення поштового зв'язку - «адресат
вибув».

Згідно приписів п. 58.3 ст. 58 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення. У такому
самому порядку надсилаються податкові
вимоги та рішення про результати
розгляду скарг. У разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

З урахуванням положень п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України,
вищезазначена податкова вимога
вважається врученою відповідачу
належним чином.

Наразі, податкова вимога форми «Ф» від
25.02.2013 № 21 в порядку визначеному ст. 60
Податкового кодексу України позивачем
не відкликана, оскільки з моменту її
виставлення заборгованість
відповідача залишається не погашеною,
що підтверджується карткою особового
рахунку платника податків за спірний
період.

Згідно пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Наявні матеріали справи свідчать про
те, що відповідачем в порушення вимог
податкового законодавства, не сплачено
суму податкового боргу по єдиному
податку з фізичних осіб в розмірі 891,77
грн., що підтверджується наданою
позивачем карткою особового рахунку
платника податків.

Відповідач не надав суду будь-яких
платіжних документів, які б свідчили
про повне або часткове погашення
податкової заборгованості.

Крім того, на протязі розгляду справи
відповідачем не надано суду заперечень
стосовно заявлених позовних вимог, а
також жодних доказів, які б
спростовували доводи позивача.

З огляду на викладене, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. ст. 41, 71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу, -
задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Місцевого
бюджету Орджонікідзевського району м.
Маріуполя (одержувач - Маріупольське
УК/Орджонікідзевський район/18050400, , р/р 0054, код платежу
18050400, банк - ГУ ДКСУ у Донецькій області,
МФО 834016) заборгованість зі сплати
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 891,77 (вісімсот дев'яносто одна
гривня 77 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України -з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко