Справа № 2а/0470/12661/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/62607/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2012 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Слідчого ізолятора тимчасового
тримання № 3 м. Дніпропетровська та
начальника Слідчого ізолятора
тимчасового тримання №3 м.
Дніпропетровська полковника
Гаподченко Юрія Вікторовича про
зобов'язання вчинити певні дії та
встановлення відсутності певних
повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_6звернулись до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Слідчого ізолятора
тимчасового тримання № 3 м.
Дніпропетровська та начальника
Слідчого ізолятора тимчасового
тримання №3 м. Дніпропетровська
полковника Гаподченко Юрія
Вікторовича, в якій просили:зобов'язати
відповідачів виконати не вчинену дію
та направити апеляційну скаргу ОСОБА_4
від 05.03.2010 року на постанову
Ленінського райсуду
м.Дніпропетровська від 26.02.2010 року до
встановленого законом суду;
встановити відсутність повноважень
начальника СІЗО №3 Гаподченко Ю.В. на
відмову в направленні до встановленого
законом суду апеляційної скарги ОСОБА_4
від 05.03.2010 року на постанову
Ленінського райсуду від 26.02.2010 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2012 року позов задоволено
частково: зобов'язано слідчий ізолятор
тимчасового тримання №3
м.Дніпропетровська (Дніпропетровський
слідчий ізолятор Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Дніпропетровській області), в особі
адміністрації, направити апеляційну
скаргу ОСОБА_4 від 05.03.2010 року на
постанову Ленінського райсуду
м.Дніпропетровська від 26.02.2010 року до
встановленого законом суду. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року рішення суду
першої інстанції, в частині
задоволених позовних вимог - скасовано,
у задоволені позову відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Вважаючи, що рішення суду першої
(в частині відмови у задоволені позову)
та апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Відповідачі та другий позивач
письмових заперечень та доповнень до
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України не
надали.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою
Ленінського райсуду від 26.02.10
кримінальна справа за обвинувачення
позивача у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.262 КК України,
направлена до прокурора Ленінського
району м. Дніпропетровська для
провадження додаткового
розслідування. Відповідно до
резолютивної частини згаданої
постанови запобіжний захід позивачу
залишений без змін - тримання під
вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
позивач підписав підготовлену його
адвокатом апеляційну скаргу до
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05.03.2010 року, яка у порядку
визначеному Законом України «Про
попереднє ув'язнення» № 3352-XII від 30.06.1993
рокупередається до адміністрації
Дніпропетровського слідчого ізолятора
з метою направлення її до відповідного
суду.

Вбачаючи в діях відповідачів порушення
вимог вказаного закону, щодо не
надіслання його апеляційної скарги до
суду, про що свідчить лист
Дніпропетровського слідчого ізолятора
від 29.04.10 №3/2-7166 позивачі звернулись до
суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
виходив з того, що відповідачі
заперечуючи проти позову, не надали до
суду належних та допустимих доказів
правомірності своїх дій.

Відмовляючи у задоволені позовної
заяви, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, з яким
погоджується колегія суддів, що
доказів надання відповідної
апеляційної скарги матеріали справи не
містять. Натомість, наявні в матеріалах
справи докази, надані відповідачами
до суду апеляційної інстанції,
вказують на безпідставність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до положень статті 15 Закону
№ 3352-XII заяви осіб з питань оскарження в
судовому порядку рішень, дій чи
бездіяльності слідчого або прокурора,
а також оскарження ухвал слідчого
судді про обрання запобіжного заходу у
виді тримання під вартою або
продовження строків тримання під
вартою або про застосування
тимчасового чи екстрадиційного арешту
надсилаються адміністрацією місця
попереднього ув'язнення до визначеного
законом суду протягом доби з часу їх
подання.

Таким чином, факт порушення
відповідачем вказаного порядку,
зокрема факт отримання відповідної
апеляційної скарги та її надсилання,
має бути належним чином підтверджений
наявними та допустимим доказами по
справі.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

В матеріалах справи є належні та
допустимі докази, які були досліджені в
ході розгляду даної справи апеляційним
судом, які в своїй сукупності, свідчать
на користь відповідачів про
відсутність в їхніх діях порушень
порядку отримання та надсилання
апеляційної скарги позивача.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновку судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2012року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року у справі № 2а/0470/12661/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець