Справа № 826/20829/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Громадської організації спілки
фахівців соціологічних та психічних
досліджень на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Громадської
організації спілки фахівців
соціологічних та психічних досліджень,
ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України
про визнання протиправною
бездіяльність,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - Громадська організація
спілки фахівців соціологічних та
психічних досліджень та ОСОБА_2
звернулися до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України, в якому
просили:

- визнати протиправною бездіяльність
Міністерства юстиції України щодо
припинення застосування «Методики
встановлення заподіяння моральної
шкоди та метод оцінки розміру
компенсацій спричинених страждань,
реєстраційний код 14.1.04»,
зареєстрованої в Реєстрі методик
проведення судових експертиз
Міністерства юстиції України 03.03.2010р.;

- зобов'язати Міністерство юстиції
України припинити застосування
«Методики встановлення заподіяння
моральної шкоди та метод оцінки
розміру компенсацій спричинених
страждань, реєстраційний код 14.1.04»,
виключивши її з Реєстру методик
проведення судових експертиз
Міністерства юстиції України».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач в особі Громадської
організації спілки фахівців
соціологічних та психічних досліджень
не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду звернувся з апеляційною скаргою, в
якій зазначає, що оскаржувана
постанова суду не відповідає вимогам
матеріального та процесуального
права, а саме, судом першої інстанції
неповно з'ясовано та не доведено
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи, в
зв'язку з чим просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити даний позов в повному
обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
15.10.2012 судовим експертом Линник С.В. у
справі N 759/4392/13-ц за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 складено висновок експертного
дослідження N 0222, яким, на підставі
«формули Ерделєвського», зроблені
відповідні розрахунки про розміри
компенсації моральних страждань.
Експерт дійшов висновку, що
орієнтовний розмір компенсації
моральних страждань особі, яка
постраждала в ДТП, становить 864
мінімальних заробітних плат (далі -
МЗП).

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 03.06.2013 у справі
N 759/4392/13-ц, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва, позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 завдану майнову шкоду в
розмірі 47 600 грн. 08 коп., моральну шкоду в
розмірі 991 008 грн., 6 030 грн. за оплату
проведення експертизи, а всього 1 044 638
грн. 08 коп.

У цьому спорі позивачі вказують, що на
підставі експертного висновку, який
базується на підставі «Методики
встановлення заподіяння моральної
шкоди та метод оцінки розміру
компенсацій спричинених страждань,
реєстраційний код 14.1.04» зареєстрованої
в Реєстрі методик проведення судових
експертиз Міністерства юстиції
України 03.03.2010 (далі - Методика), суд
ухвалив стягнути визначену експертом
суму 991 008,00 грн., що відповідала 864 МЗП на
день проголошення рішення.

Позивачі вважають, що застосування
«базисного рівня» 720 МЗП безпідставно
збільшило визначену до стягнення суму
на 532 208,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.11.2013 у вказаній судовій
справі рішення в частині стягнення
моральної шкоди скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В мотивувальній частині ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.11.2013, на яку посилаються
позивачі, Методика не згадана,
можливість застосування Методики в
експертній практиці не вивчалася, а
лише вказано на те, що, визначаючи
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд повинен
наводити в рішенні відповідні мотиви.

Також, як вірно встановлено судом
першої інстанції, відповідач під час
розгляду справи надав суду докази
повідомлення позивача про результати
розгляду його звернення від 18.11.2013р.

У свою чергу, вважаючи, що вказаним
судовим рішенням Вищий
спеціалізований суд України вказав на
відсутність розумності та виваженості
при визначенні суми відшкодування
моральних страждань за методом, яким
керувався експерт, позивач звернувся
до Міністерства юстиції, з приводу
бездіяльності, яка допускає до
застосування неадаптовану до
українського законодавства методику.
Вказує, що відповідь на своє звернення
не отримав.

На думку позивачів, оспорювана
Методика оцінки розміру компенсацій
страждань, розробником якої є
російський вчений ОСОБА_5, не є
адаптованою до українського
законодавства, що робить її неможливою
для застосування в Україні.

Незгода з бездіяльністю відповідача та
необхідністю вчинення ним певних дій
обумовила позивача звернувся до суду
за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Надаючи правову оцінку установленим
обставинам цієї справи, колегія суддів
погоджується з викладеним висновком
суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як правильно установлено судом першої
інстанції, відповідно до Положення про
науково-консультативну та методичну
раду з проблем судової експертизи при
Міністерстві юстиції України (далі -
НКМР), затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 13.10.2000
N 49/5, секцією НКМР з
судово-психологічної експертизи
прийнято рішення вважати методику
ОСОБА_5 як таку, що пройшла апробацію та
рекомендувати її до застосування з
дотриманням умов, специфічних
судово-психологічним дослідженням
(витяг з протоколу від 14-15 листопада 2002
року міститься у матеріалах справи).

Таким чином «Методика встановлення
заподіяння моральної шкоди та метод
оцінки розміру компенсацій
спричинених страждань», розробником
якої є російський вчений ОСОБА_5,
впроваджена в експертну практику
науково-дослідних установ судових
експертиз Мін'юсту з 2002 року.

Згідно з вказаною Методикою, базисний
рівень розміру компенсації моральної
шкоди встановлюється відповідно до
страждань, що зазнав потерпілий при
спричиненні його здоров'ю тяжкої шкоди,
та складає 720 МЗП (мінімальних
заробітних плат), виходячи з
мінімальної заробітної плати,
установленої законодавством станом на
час постановлення судового рішення по
справі. 720 МЗП це - заробітна плата за 10
років при розмірі місячного заробітку 6
МЗП.

Відповідно до частини третьої статті 8
Закону України «Про судову
експертизу», методики проведення
судових експертиз (крім
судово-медичних та
судово-психіатричних) підлягають
атестації та державній реєстрації в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Процедури атестації та державної
реєстрації методик проведення судових
експертиз (крім судово-медичної та
судово-психіатричної), внесення змін до
методик, що пройшли атестацію та
державну реєстрацію, а також
припинення застосування методик
визначає Порядок атестації та
державної реєстрації методик
проведення судових експертиз.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 02.07.2008 N 595 «Про затвердження
Порядку атестації та державної
реєстрації методик проведення судових
експертиз» (далі - Порядок) передбачено,
що раніше впроваджені в експертну
практику методики вважаються такими,
що пройшли атестацію, та підлягають
державній реєстрації.

У зв'язку з цим, відповідно до пункту 10
Порядку атестації та державної
реєстрації методик проведення судових
експертиз рішенням Координаційної
ради з проблем судової експертизи при
Міністерстві юстиції України від
03.03.2010р., Методика внесена до Реєстру
методик проведення судових експертиз
як така, що раніше проваджена в
експертну практику. Вказане рішення є
чиним Координаційної ради з проблем
судової експертизи при Міністерстві
юстиції України від 03.03.2010.

У свою чергу, колегія суддів зазначає,
що процедура припинення застосування
методик проведення судових експертиз
визначена пунктами 15-19 Порядку.

Відповідно до пункту 17 Порядку,
пропозицію щодо припинення
застосування методики вносить наукова
рада державної спеціалізованої
установи у разі неможливості
застосування методики в експертній
практиці у зв'язку із змінами у
законодавстві та нормативно-технічних
актах.

Перелік державних спеціалізованих
установ визначено частиною другою
статті 7 Закону України «Про судову
експертизу».

Рішення про прийняття або відхилення
пропозиції щодо припинення
застосування методики належить до
компетенції Координаційної ради.

Разом з тим, відповідно до пункту 7
Порядку ведення Реєстру методик
проведення судових експертиз,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 02.10.2008 N 1666/5 (із
змінами та доповненнями, внесеними
наказом Міністерства юстиції України
від 08.01.2014 N 1/5), інформація про
припинення застосування методики може
бути внесена до Реєстру лише за
рішенням Координаційної ради.

Судом першої інстанції установлено та
позивачами не спростовано, що станом на
час розгляду цієї справи пропозиції
від наукових рад державних
спеціалізованих установ щодо
припинення застосування оспорюваної
Методики до Координаційної ради не
надходило.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відсутності підстав для внесення
відомостей до Реєстру про припинення
застосування вказаної методики.

Крім того, згідно з пунктом 13 Порядку
ведення методик проведення судових
експертиз, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 02.10.2008
N 1666/5, поряд з атестованими методиками
під час проведення судових експертиз
також використовуються джерела
інформації, які не підлягають
атестації ї є обов'язковими для
застосування на території України,
зокрема: нормативно-правові акти та
нормативні документи (міжнародні,
національні та галузеві стандарти,
технічні умови, правила, норми,
положення, інструкції, рекомендації,
переліки, настановчі документи
Держспоживстандарту України), а також
чинні республіканські стандарти
колишньої УРСР та державні
класифікатори, галузеві стандарти та
технічні умови колишнього СРСР тощо.

Відповідно до пункту 14 цього ж Порядку,
у разі потреби під час проведення
експертиз також можуть
використовуватись науково-технічна та
довідкова література, перелік якої
затверджується наказом Міністерства
юстиції України та не є вичерпним,
інформаційні бази даних з мережі
Інтернет, а також програмні продукти,
рекомендовані для використання в
експертній практиці рішенням
Координаційної ради з проблем судової
експертизи при Міністерстві юстиції
України.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 08.10.1998 N 53/5, під час
проведення експертиз (експертних
досліджень) з метою виконання певного
експертного завдання експертами
застосовуються відповідні методи
дослідження, методики проведення
судових експертиз, а також
нормативно-правові акти та нормативні
документи (міжнародні, національні та
галузеві стандарти, технічні умови,
правила, норми, положення, інструкції,
рекомендації, переліки, настановчі
документи Держспоживстандарту
України), а також чинні республіканські
стандарти колишньої УРСР та державні
класифікатори, галузеві стандарти та
технічні умови колишнього СРСР,
науково-технічна, довідкова
література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення
експертизи (вибір певних методик,
(методів дослідження)) належить до
компетенції експерта.

Відповідно до статті 23 Цивільного
кодексу України, розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення (злочин як
середньої тяжкості, так і тяжкий),
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Зважаючи на викладені установлені у
справі обставини та положення норм
національного законодавства, колегія
суддів погоджується з позицією суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для задоволення вимог даного
позову, оскільки процедура реєстрації
Методики була дотримана, а порушення
прав позивачів саме діями
(бездіяльністю) чи рішеннями
відповідача належними доказами не
доведено.

Таким чином, апелянтом не було надано
доказів на підтвердження заявлених ним
вимог, а тому доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської
організації спілки фахівців
соціологічних та психічних досліджень
- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 24.11.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.