Справа № 809/1721/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/43810/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГорбатюка С. А.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю "Полімер" на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
червня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2014 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську до Товариства з
додатковою відповідальністю "Полімер"
про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську звернулося з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю "Полімер" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах по
списку № 1 та списку № 2, за період з 01
грудня 2012 року по 01 квітня 2013 року та
доплати за 2012 рік у розмірі 118 269 грн 79
коп.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від
27 травня 2013 року роз'єднані поєднані в
одне провадження позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську до Товариства з
додатковою відповідальністю "Полімер"
та вимоги в сумі 29 482 грн. 98 коп. виділені
в самостійне провадження.

Тою же ухвалою позовні вимоги про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
по списках №№ 1 і 2 за період з 01 грудня
2012 року по 01 квітня 2013 року щодо ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та доплати за
2012 рік на загальну суму 88 768 грн 81 коп.
виділені у самостійне провадження,
тобто розглядається у цій справі.

Таким чином, позов про стягнення з
відповідача, з поміж сум по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
сум по доплатах за 2012 рік по
пенсіонерах ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30 є предметом розгляду іншої
справи.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21 червня 2013 року позов
задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у розмірі 83 853 грн 28
коп.; в частині суми позовних вимог - 4 933
грн. 53 коп. відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року скасовано постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21
червня 2013 року в частині задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача
доплати за 2012 рік пенсіонерами ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30 в сумі 4 933 грн 53 коп.
скасовано, а позов в цій частині
залишено без розгляду. В решті позовних
вимог рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Спір між сторонами виник тому, що
відповідач не відшкодував позивачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 1 та
списком № 2 відповідно до пунктів «а»
та «б» частини першої статті 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788-XII) за період з 01 грудня 2012
року по 01 квітня 2013 року та доплати за
2012 рік у розмірі 88 786 грн 81 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо часткового задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції частину
задоволених позовних вимог залишив без
розгляду, а в іншій частині рішення
суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України вiд 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закону №
1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на
інших роботах з шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів "в"-"е"
та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями. Обов'язок підприємств
та організацій з відшкодування
понесених ПФУ після 1 січня 2004 року
витрат на виплату і доставку
зазначених пенсій не пов'язаний із
датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок ПФУ та Державного бюджету
України відповідно.

Що стосується відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону № 1788-ХІІ (список № 2), колегія
суддів зазначає наступне.

На момент набрання чинності Законом №
1058-ІV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-ХІІ, було
врегульовано Законом України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі Закон
№ 400/97-ВР), відповідно до пунктів
1 та 2 статті 1 якого відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону № 1788-ХІІ, до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Отже, висновок судів попередніх
інстанцій у справі, що розглядається,
про обов'язок відповідача відшкодувати
управлінню ПФУ витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «а» та «б»
частини першої статті 13 Закону №
1788-ХІІ, ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права
та відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постанові від 31 січня 2011 року № 21-69а10,
постанові від 10 жовтня 2011 року (№ 21-178а11)
та у постанові 13 лютого 2012 року (№
21-116а11).

Що стосується відшкодуванню доплати за
2012 рік, колегія суддів зазначає
наступне.

Збільшення розміру пенсії за рахунок
надбавок та підвищень, які
встановлюються та виплачуються згідно
з положеннями Закону № 1788-ХІІ,
відрізняється від збільшення розміру
пенсії внаслідок її перерахунку,
визначеного Законом № 1058-IV, адже
нормами законодавства передбачено не
лише різні підстави для таких змін
розміру пенсії (під час встановлення та
виплати додаткових доплат, надбавок,
підвищень застосовуються норми Закону
№ 1788-ХІІ, під час здійснення
перерахунку та виплати пенсії з
урахуванням збільшення, яке відбулось
внаслідок її перерахунку, - Закону №
1058-IV), а й правові наслідки - додаткові
доплати, надбавки, підвищення мають
окремий статус та обліковуються
окремими рядками, а збільшення розміру
пенсії внаслідок її перерахунку за
нормами Закону № 1058-IV становить її
основний розмір, а отже, підлягає
включенню до розрахунку фактичних
витрат та відшкодуванню.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю "Полімер"
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
червня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2014 року в частині стягнення
з відповідача 83 853 грн 28 коп. залишити
без змін, а в частині стягнення 4 933 грн.
53 коп. залишити без змін ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: