Справа № 2а-14875/12/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.
суддів Кармазіна О.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_2до Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
Українипровизнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
ОСОБА_2 в жовтні 2012 року звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (Мінрегіон України), в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язати його вчинити дії, які
передбачені п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630.
Позовні вимоги позивач мотивував
тим, що згідно п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630 у тому випадку, коли опалювальні
пристрої в квартирі обладнано
приладами-розподілювачами теплової
енергії, а обсяг спожитої теплової
енергії обліковується
загальнобудинковим лічильником тепла,
розрахунок плати за тепло здійснюється
виконавцем цієї послуги за Методикою,
що затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства. З
часу прийняття постанови Кабінету
Міністрів України №630 пройшов тривалий
час, але центральний орган виконавчої
влади з питань житлово-комунального
господарства до цих пір не затвердив
зазначену в постанові Методику. На
скаргу ОСОБА_2 від 10 вересня 2012 року до
Міністра з цього питання, його
заступник листом від 28 вересня 2012 року
повідомив, що вичерпну відповідь
надано в листах від 09 квітня 2012 року та
від 02 серпня 2012 року. Проте, в листах від
09 квітня 2012 року та від 02 серпня 2012 року
відсутня вичерпна відповідь, а надана
інформація містить протиріччя. Так, в
листі від 09 квітня 2012 року Мінрегіон
зазначив, що Методика не розроблена та
не затверджена і її розроблення
включено до Плану нормотворчої
діяльності Міністерства на 2012 рік, а в
листі від 02 серпня 2012 року Мінрегіон
зазначив, що Методика затверджуватись
не буде. Не затвердження Методики,
зазначеної в п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630, призвело до того, що ОСОБА_2, як
споживач тепла, квартира якого
обладнана приладами-розподілювачами
теплової енергії, отримує його за
ціною, яка розрахована не належним
чином, що є порушенням прав споживача
згідно статті 21 Закону України «Про
захист прав споживачів». Такою
бездіяльністю відповідача вважає своє
право, як споживача, порушеним, а тому
звернувся до суду за його захистом.
У зв'язку з неявкою позивача у
судові засідання, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 грудня 2012 року, залишеною в силі
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без
Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 09 жовтня 2014 року
скасовані ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва та
Київського апеляційного
адміністративного суду, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.
Під час нового розгляду справи
позивач ОСОБА_2 у судове засідання не
прибув, просив розглядати справу без
Відповідач позов не визнав.
Обгрунтовуючи заперечення проти
позову представник відповідача у
судовому засіданні зазначив, що
відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6 параграфу
31 Регламенту Кабінету Міністрів
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 18 липня
2007 року №950 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 09
листопада 2011 року №1156), постанова
Кабінету Міністрів набирає чинності з
дня її офіційного опублікування, якщо
інше не передбачено такою постановою,
але не раніше для її опублікування.
Згідно з пунктом 1 Указу Президента
України «Про опублікування актів
законодавства України в
інформаційному бюлетені «Офіційний
вісник України» від 13 грудня 1996 року
№1207 інформаційний бюлетень «Офіційний
вісник України», який засновується і
видається Міністерством юстиції
України, є щотижневим офіційним
виданням, у якому публікуються
державною мовою: закони України; укази
і розпорядження Президента України,
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, що мають
нормативний характер; акти
Конституційного Суду України;
нормативно-правові акти Національного
банку України; міжнародні договори
України, що набрали чинності;
нормативні акти міністерств, інших
центральних органів виконавчої влади,
зареєстровані Міністерством юстиції
України. Згідно інформації
інформаційного бюлетеня «Офіційний
вісник України» Постанова №630 була
опублікована в бюлетені «Офіційний
вісник України» 12 серпня 2005 року №30, ст.
84, та в газеті «Урядовий кур'єр» від 01
жовтня 2005 року №186. Адміністративний
позов до Окружного адміністративного
суду міста Києва ОСОБА_2 подав 27 жовтня
2012 року (тобто через 7 років 2 місяці), а
отже позивачем було порушено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України. З урахуванням викладеного,
представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
Заслухавши пояснення
представника відповідача, у зв'язку з
відсутністю позивача у судовому
засіданні, суд, відповідно до частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, подальший розгляд справи
здійснив у порядку письмового
Дослідивши матеріали справи,
оцінивши доводи та заперечення сторін,
суд дійшов наступних висновків.
21 липня 2005 року Кабінетом
Міністрів України було прийнято
постанову №630 «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
Зокрема, Правилами надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення врегульовані відносини
між суб'єктом господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальних послуг (далі -
виконавець), і фізичною та юридичною
особою (далі - споживач), яка отримує або
має намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги) (п. 1
Пунктом 13 Правил встановлено, що у
разі коли опалювальні пристрої в
квартирі (будинку садибного типу)
обладнано приладами-розподілювачами
теплової енергії або потужність
приладів опалення (радіаторів) не
відповідає розрахунковій, споживач
оплачує послуги за результатами
розрахунків витрат тепла, які
здійснюються виконавцем за методикою,
що затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
На час прийняття постанови
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року №630 центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства
було Міністерство будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України.
В подальшому, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 01 березня 2007 року №323 «Про
утворення Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України і
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України» утворено Міністерство з
питань житлово-комунального
господарства України
(Мінжитлокомунгосп України).
Міністерство регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України утворене згідно з Указом
Президента України від 09 грудня 2010 року
№1085/2010 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади».
Станом на час звернення ОСОБА_2 з
даним позовом до суду та на час
розгляду справи по суті центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства є
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України.
На час звернення позивача до суду
відповідач здійснював свої
повноваження відповідно до Положення
про Міністерство регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 31 травня 2011 року
№633/2011 (далі - Положення №633/2011).
На теперішній час відповідач
здійснює свої повноваження відповідно
до Положення про Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
квітня 2014 року №197 (далі - Положення
№197).
З матеріалів справи вбачається,
що відповідач, заперечуючи проти
позову в 2012 році звертав увагу на те, що
відповідно до абзацу шостого підпункту
2 пункту 4 Положення, Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України затверджує методики
визначення норм споживання
житлово-комунальних послуг (крім
споживання природного газу та
електроенергії), нормативів і втрат
ресурсів, що використовуються у
житлово-комунальній сфері, при цьому,
хоч і є правонаступником
Мінжитлокомунгоспу, однак не має
повноважень щодо розроблення таких
методик. Враховуючи, що методика не
була розроблена попередніми органами і
її проект не переданий Мінрегіону, -
відповідач позбавлений можливості
реалізувати положення пункту 13 Правил,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630. Окрім цього, було повідомлено, що у
Міністерстві відсутні як працівники,
що мають відповідні спеціальні знання,
необхідні для розроблення методики,
встановлення технічної можливості її
розроблення та застосування, так і
обладнання, необхідне для здійснення
досліджень, розрахунків та перевірки
достовірності цих розрахунків. Також
звернуто увагу на обмежене бюджетне
фінансування на розробку методики.
В судовому засіданні 10 листопада
2014 року представник відповідача,
заперечуючи проти позову, в якості
обґрунтування своїх заперечень,
звертав увагу суду лише на дату
оприлюднення постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630 та на дату звернення позивача до
суду. Інших доводів представник
відповідача не навів.
Наведену позицію відповідача суд
вважає помилковою, з огляду на таке.
Як вже було зазначено вище,
пунктом 13 Правил передбачені випадки
оплати споживачем послуг, в разі
обладнання його опалювальних
пристроїв у квартирі чи будинку
приладами-розподілювачами теплової
енергії, за методикою, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Згідно з підпунктом 2 пункту 4
Положення №633/2011, Мінрегіон відповідно
до покладених на нього завдань
затверджує методики визначення норм
споживання житлово-комунальних послуг
(крім споживання природного газу та
електроенергії), нормативів витрат і
втрат ресурсів, що використовуються у
житлово-комунальній сфері, вартості
утримання та технічного
обслуговування об'єктів
житлово-комунального господарства.
Аналогічна норма міститься і в
підпункті 2 пункту 4 Положення №197.
Відповідно до підпункту 14 пункту 4
Положення №633/2011 Мінрегіон розробляє
та координує програми підвищення
енергоефективності та
житлово-комунальному господарстві,
обладнання житлових будинків засобами
обліку і регулювання споживання води
та теплової енергії, формує прогнозні
баланси споживання теплової енергії.
Аналогічні вимоги містить
підпункт 19 пункту 4 Положення №197.
Мінрегіон забезпечує виконання
державних програм у відповідних
сферах; функціонування системи базових
організацій з науково-технічної
діяльності у будівництві (підпункт 15
Положення №633/2011).
Відповідно до пункту 6 Положення
№633/2011 (аналогічні норми Положення №197)
Мінрегіон України для виконання
покладених на нього завдань має право в
установленому порядку: 1) залучати до
виконання окремих робіт, участі у
вивченні окремих питань учених і
фахівців, у тому числі на договірній
основі, працівників центральних та
місцевих органів виконавчої влади; 2)
одержувати в установленому
законодавством порядку від державних
органів та органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій усіх форм власності та їх
посадових осіб інформацію, документи і
матеріали, необхідні для виконання
покладених на нього завдань.
З наведених норм Положення №633/2011,
як і Положення №197, вбачається, що
компетенція та повноваження
Мінрегіону не обмежуються лише
затвердженням методики визначення
норм споживання житлово-комунальних
послуг (крім споживання природного
газу та електроенергії), нормативів
витрат і втрат ресурсів, що
житлово-комунальній сфері, вартості
утримання та технічного
обслуговування об'єктів
житлово-комунального господарства, а й
передбачають вчинення ряду заходів,
необхідних для виконання покладених на
Позивач, звертаючись до суду із
заявленим позовом, просив визнати
протиправну бездіяльність
Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод,
інтересів фізичної чи юридичної особи.
Тобто відсутність дій, які суб'єкт
владних повноважень повинен був
вчинити, але не вчинив.
Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Надаючи заперечення проти позову в 2012
році (на час звернення позивача до
суду), відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, зауважував, окрім
наведеного вище, на тому, що єдиним
способом реалізації пункту 13 Правил є
замовлення науково-дослідної розробки.
У 2011 році до Переліку науково-дослідних
розробок за бюджетною програмою КПКВК
2751030 «Прикладні наукові та
науково-технічні розробки, виконання
робіт за державними цільовими
програмами і державним замовленням у
сфері будівництва та
житлово-комунального господарства» та
обсягів їх фінансування відповідно до
планових видатків державного бюджету
на 2011 рік, затверджених наказом
Мінрегіону від 05 липня 2011 року №104
(наявним у матеріалах справи) була
включена нова науково-дослідна
розробка на тему «Проведення
аналітичного дослідження можливостей
обліку теплової енергії у
внутрішньобудинкових системах
опалення різної конфігурації та
підготовка пропозицій щодо
удосконалення нормативно-технічної
документації» (підстава Державна
цільова економічна програма
модернізації комунальної
теплоенергетики на 2010-2014 роки).
Здійснення цієї науково-дослідної
розробки дозволило б встановити
технічну можливість обліку витрат
теплової енергії, в тому числі у
приладів-розподілювачів. Проте,
розробка не реалізована, оскільки була
виключена із зазначеного переліку
відповідно до наказу Мінрегіону від 03
серпня 2011 року №136, у зв'язку із втратою
чинності постанови Кабінету Міністрів
України від 04 листопада 2009 року №1216
«Про затвердження Державної цільової
економічної програми модернізації
комунальної теплоенергетики на 2010-2014
роки», згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№704 «Про скорочення кількості та
укрупнення державних цільових
програм». У поточному (2012 році)
Мінрегіон відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» є головним розпорядником коштів
по бюджетній програмі «Розробка схем
та проектних рішень масового
застосування, дослідження, наукові і
науково-технічні розробки, виконання
робіт за державними цільовими
програмами і державним замовленням у
сфері будівництва та розвитку
житлово-комунального господарства,
наукові розробки із нормування
стандартизації у сфері будівництва та
житлової політики, дослідження,
збереження та вивчення видів флори у
спеціально створених умовах» (код
бюджетної класифікації 2751030) - єдиної
бюджетної програми, кошти якої можуть
бути спрямовані Міністерством на
фінансування науково-дослідних
розробок. Механізм використання у 2012
році коштів, передбачених у державному
бюджеті за цією бюджетною програмою
визначений Порядком використання у 2012
році коштів, передбачених у державному
бюджеті для розроблення схем та
проектних рішень масового
застосування, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2012 року №481. Однак, згідно з п. 2
даного Порядку бюджетні кошти
спрямовуються на погашення
кредиторської заборгованості, що
виникла у 2011 році за бюджетною
програмою 2751100 «Розробка схем та
проектних рішень масового
застосування» за виконані роботи з
розроблення схем та проектних рішень
масового застосування. Тому,
відповідач зазначив, що враховуючи
особливості механізму бюджетного
фінансування у 2012 році, методика у
поточному році не може бути
затверджена. Крім того, зауважено, що
Міністерством виконана робота по
підготовці проекту Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового
комерційного обліку та вдосконалення
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг». Цей законопроект розроблений
на виконання пункту 166.1 Національного
плану дій на 2012 рік щодо впровадження
Програми економічних реформ на 2010-2014
роки «Заможне суспільство,
конкурентноспроможна економіка,
ефективна держава», затвердженого
Указом Президента України від 12
березня 2012 року №187/2012, яким
передбачено видання актів щодо
обов'язкового запровадження
комерційного обліку теплопостачання
та централізованого водопостачання. У
разі прийняття Верховною Радою України
вказаного проекту закону, Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630, потребуватимуть приведення у
відповідність до нього, оскільки
згідно із законопроектом облік
теплової енергії повинен буде
здійснюватися відповідно до показів
засобів обліку (індивідуальних вузлів
обліку). На сьогодні (2012 рік) також діє
нормативно-правовий акт, який визначає
порядок обліку споживання теплової
енергії згідно із приладами
комерційного обліку. Так, згідно із
пунктом 17 Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03
жовтня 2007 року №1198 для обліку відпуску
та споживання теплової енергії
застосовуються прилади комерційного
обліку, занесені до Державного реєстру
засобів вимірювальної техніки, або ті,
що пройшли державну метрологічну
атестацію. Тому, як стверджував
представник відповідача, навіть у разі
затвердження методики, застосування її
буде можливим лише у разі занесення
приладів-розподілювачів до Державного
реєстру засобів вимірювальної техніки.
За викладених обставин, в подальшому,
вирішення проблемних питань щодо
розрахунків витрат теплової енергії,
про які зазначено позивачем, буде
здійснюватись в залежності від
бюджетного фінансування.
З викладеного слідує, що станом на 2012
рік Мінрегіоном вчинялись певні заходи
на виконання покладених Кабінетом
Міністрів України завдань, зокрема
щодо реалізації пункту 13 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630, разом з тим цілі не досягнуті.
Проте, станом на час розгляду і
вирішення справи по суті (листопад 2014
року), з огляду на заперечення, надані
представником відповідача у судовому
засіданні 10 листопада 2014 року,
Мінрегіон жодних дій на реалізацію п.13
постанови Кабінету Міністрів України 21
липня 2005 року №630 не вчиняв.
Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на помилкове
трактування представником відповідача
звернутих до Мінрегіону позовних
Так, представник відповідача у
судовому засіданні 10 листопада 2014 року
вказував на те, що постанова Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630 оприлюднена 12 серпня 2005 року, в той
час, як позивач звернувся до суду 27
жовтня 2012 року (тобто через 7 років і 2
місяці), а тому, на думку представника
відповідача, позивачем порушено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
Однак, слід зауважити, що ОСОБА_2
оскаржує не нормативно-правовий акт -
постанову Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 суб'єкта владних
повноважень Кабінету Міністрів
України, а бездіяльність іншого
суб'єкта владних повноважень,
відповідача у справі, - Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (Мінрегіону України), який не
вжив заходів до теперішнього часу на
реалізацію п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 №630, на
що, зокрема, звертав увагу позивач.
Тобто бездіяльність відповідача є
Частиною першою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Відповідно до частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
З аналізу вказаних норм
вбачається, що право на судовий захист
має лише та особа, яка є суб'єктом
(носієм) порушених прав, свобод чи
інтересів. Тож для того, щоб особі було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені саме відповідачем..
адміністративного судочинства, суд має
вжити всіх передбачених законом
заходів, щоб права, свободи чи інтереси
особи були захищені.
З урахуванням наведених норм, для
задоволення позовних вимог суд має
встановити чи порушене відповідачем
право позивача і, в разі наявності
порушеного права, відновити його,
зобов'язавши відповідача вчинити певну
Вказуючи на порушене право,
позивач зазначав, що опалювальні
пристрої його квартири обладнано
приладами-розподілювачами теплової
енергії, якими є лічильники гарячої
води - засоби обліку, які фіксують
кількість теплоносія, що пройшов через
систему опалення квартири і віддав, при
цьому, тепло. Облік спожитої теплової
енергії всіма квартирами будинку
обліковується комерційним засобом
обліку - тепловим лічильником, який
встановлено в підвалі будинку та
фіксує три показники: 1 - кількість
спожитої теплової енергії будинком в
Гкал; 2 - кількість теплоносія, який
пройшов через будинок і приніс тепло в
куб.м; 3 - температуру теплоносія в о С.
Згідно статті 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
послуги розраховується, виходячи з
показань засобів обліку, а порядок
проведення розрахунків за спожиті
комунальні послуги визначений
виключно постановою Кабінету
Міністрів України №630 від 21.07.2005, яка
забороняє відмову від врахування
показань засобів обліку. Тому
постановою №630 передбачено п. 13, а саме
щодо застосування, у викладеному
позивачем випадку, розрахунку плати за
тепло згідно методики, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунальних послуг. Виконавець
послуги з теплопостачання розрахунок
плати за спожиту теплову енергію
здійснює позивачу не за п. 13 цієї
постанови, а за п. 12, і не враховує при
приладів-розподілювачів квартири,
посилаючись на відсутність такої
методики. За таких обставин, позивач
вважає своє право, як споживача,
порушеним, а тому звернувся до суду за
Враховуючи все вище викладене,
суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 з
приводу допущення відповідачем
протиправної бездіяльності щодо
реалізації п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630 є обгрунтованим, а тому задовольняє
його і вважає за необхідне зобов'язати
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України вчинити дії на
реалізацію п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 24, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати протиправною
бездіяльність Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України щодо реалізації п. 13 постанови
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року №630 «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
Зобов'язати Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України вчинити дії на реалізацію п. 13
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185 - 187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складання постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий суддя
Шейко Т.І.

Судді
Кармазін
О.А.

Катющенко
В.П.