Справа № 2а-12493/12/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/800/54572/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх
справ України, Міністра внутрішніх
справ України Захарченка Віталія
Юрійовича про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2012 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду із вказаним позовом,
в якому просив:

- визнати протиправними дії
Міністерства внутрішніх справ України
щодо розгляду заступником начальника
Міністерства внутрішніх справ України
Лизогубом Б.В. його скарги від 21.07.2012
року на рішення першого заступника
Міністра внутрішніх справ України
Черних С.П. від 18.06.2012 року;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Міністерства внутрішніх справ
України від 10.08.2012 року, прийняте за
результатами розгляду скарги від 21.07.2012
року на рішення першого заступника
Міністра внутрішніх справ України
Черних С.П. від 18.06.2012 року;

- визнати протиправними дії
Міністерства внутрішніх справ України
щодо надання позивачу письмової
відповіді №6/6-Ш-1314 від 10.08.2012 року;

- зобов'язати Міністра внутрішніх справ
України Захарченка В.Ю. розглянути у
відповідності до вимог Закону України
«Про звернення громадян» його скаргу
від 21.07.2012 року на рішення першого
заступника Міністра внутрішніх справ
України Черних С.П. від 18.06.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року, в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно частин 1, 4 ст. 3 цього Закону
звернення громадян - це викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Частиною першою статті 16 цього Закону
визначено, що скарга на дії чи рішення
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Статтею 19 вказаного Закону
встановлено, що у разі необхідності та
за наявності можливостей розгляд
звернень громадян покладається на
посадову особу чи підрозділ службового
апарату, спеціально уповноважені
здійснювати цю роботу, в межах
бюджетних асигнувань. Це положення не
відміняє вимоги частини дев'ятої цієї
статті.

Відповідно до п. 1.3 Положення про
порядок роботи зі зверненнями громадян
і організації їх особистого прийому в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого наказом МВС
України від 10.10.2010 року №1177 (далі -
Положення), громадяни України мають
право звернутися до органів внутрішніх
справ, їх керівників із зауваженнями,
скаргами та пропозиціями, що
стосуються їх статутної діяльності,
заявами або клопотаннями про
реалізацію своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів, а
також зі скаргами про їх порушення.

Згідно п. 4.1 Положення керівники
органів внутрішніх справ та їх
заступники при розгляді звернень
громадян зобов'язані уважно вникати в
їх суть, у разі потреби вимагати у
виконавців матеріали їх перевірки,
направляти працівників органів
внутрішніх справ на місця для
перевірки викладених у зверненнях
фактів, уживати інших заходів для
об'єктивного вирішення поставлених
авторами звернень питань, з'ясовувати і
усувати причини та умови, які
спонукають громадян скаржитись, якщо
це не суперечить чинному
законодавству.

Пунктом 4.7 Положення встановлено, що
відповідь за результатами розгляду
звернення в обов'язковому порядку
дається тим органом, який його отримав
і до компетенції якого входить
розв'язання порушених у зверненні
питань, за підписом керівника або його
заступника. Рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у
зверненні, доводиться до відома
громадянина в письмовій формі з
посиланням на закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення. При цьому
вказуються заходи, вжиті органом
внутрішніх справ, у межах його
компетенції, для захисту
конституційних прав громадян. Якщо
давалася усна відповідь, то
складається відповідна довідка, яка
долучається до матеріалів перевірки
звернення. У журналі реєстрації
звернень громадян, що надійшли поштою,
або журналі реєстрації звернень
громадян, що надійшли під час
особистого прийому, або ЕРК фіксується,
що про наслідки перевірки автора
повідомлено в усній формі під час
особистої бесіди.

Відповідно до п.п. 5.2 Положення, щодо
кожного звернення не пізніше ніж у
п'ятиденний термін повинно бути
прийняте одне з таких рішень: прийняти
до свого провадження; передати на
вирішення до підпорядкованого чи
іншого органу внутрішніх справ;
надіслати за належністю до іншого
органу виконавчої влади, якщо питання,
порушені у зверненні, не входять до
компетенції органів внутрішніх справ,
про що одночасно повідомити автора;
залишити без розгляду за наявності
підстав, визначених у ст. 8 Закону
України «Про звернення громадян».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.07.2012 року позивач
направив на ім'я Міністра внутрішніх
справ України Захарченка В.Ю. скаргу з
вимогою скасувати рішення першого
заступника Міністра внутрішніх справ
України Черних С.П. від 18.06.2012 року за
№Ш-8913 та публічно вибачитися за
протиправні дії інспектора спецзагону
дорожньо-патрульної служби МВС України
ОСОБА_8 у місцевому засобі масової
інформації.

Міністерство внутрішніх справ України
листом від 10.08.2012 року №6/6-Ш-1314
повідомило позивача, що за
результатами вивчення проведених
раніше перевірок за попередніми
зверненнями позивача будь-яких підстав
для скасування рішення першого
заступника Міністра внутрішніх справ
України Черних С.П. від 18.06.2012 року не
виявлено.

ОСОБА_4 08.08.2011 року звернувся до
Міністерства внутрішніх справ України
зі скаргою на протиправні дії
інспектора ДПС спеціального загону ДПС
особливого призначення при МВС України
ОСОБА_8 Розгляд даної скарги було
доручено Управлінню ДАІ МВС України.

Листом від 14.09.2011 року за № Ш-3163
Управлінням ДАІ МВС України позивачу
було повідомлено, що за результатами
проведення службової перевірки
викладені позивачем факти щодо
інциденту з працівниками вказаного
підрозділу ДПС ДАІ частково
підтвердилися. За неналежне виконання
своїх функціональних обов'язків
відносно старшого інспектора ДПС
спеціального загону ДПС особливого
призначення при МВС України ОСОБА_8
було вжито заходи дисциплінарного
впливу відповідно до положень Закону
України «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України».

Позивач 31 січня 2012 року звернувся до
Управління ДАІ МВС України зі скаргою,
в якій вимагав публічно вибачитися за
протиправні дії інспектора спецзагону
ДПС МВС України ОСОБА_8 в місцевому
засобі масової інформації.

Листом від 02.03.2012 року №Ш-275 Управління
ДАІ МВС України повідомило позивача
про те, що у задоволенні заявлених
позивачем вимог відмовлено, оскільки
попередньою перевіркою скарги
позивача від 08.08.2011 року до старшого
інспектора ДПС ОСОБА_8 за недотримання
ним вимог Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС було вжито
заходів дисциплінарного впливу
відповідно до положень Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України». При цьому
фактів порушення ОСОБА_8 прав та
законних інтересів позивача
встановлено не було.

Позивач 07 березня 2012 року знову
звернувся до Міністерства внутрішніх
справ зі скаргою, в якій вимагав
скасувати рішення начальника УДАІ МВС
України Лозового В.М. від 02.03.2012 року
№Ш-275 та публічно вибачитися за
протиправні дії інспектора спецзагону
ДПС МВС України ОСОБА_8 в місцевому
засобі масової інформації.

Листом від 12.04.2012 року №Ш-4267
Міністерство внутрішніх справ України
повідомило позивача про те, що за
результатами проведеної службової
перевірки відомостей, викладених у
скарзі від 08.08.2011 року, до старшого
інспектора ДПС ОСОБА_8 за недотримання
ним вимог Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС було вжито
заходів дисциплінарного впливу
відповідно до положень Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», а також
зазначено, що в ході цієї службової
перевірки відомості щодо порушення
ОСОБА_8 конституційних прав та законних
інтересів позивача визнано такими, що
не зайшли свого підтвердження, а тому в
задоволенні вказаних вимог було
відмовлено.

ОСОБА_4 14 травня 2012 року звернувся до
Міністра внутрішніх справ України зі
скаргою, в якій вимагав скасувати
рішення заступника Міністра МВС
України Ратушняка В.І. від 12.04.2012 року
№Ш-4267 та публічно вибачитися за
протиправні дії інспектора спецзагону
ДПС МВС України ОСОБА_8 в місцевому
засобі масової інформації.

Листом від 18.06.2012 року №Ш-8913
Міністерство внутрішніх справ України
за підписом першого заступника
міністра МВС України Черних С.П.
додатково роз'яснило позивачу порядок
оскарження рішень МВС України, зокрема,
повідомило, що у разі не згоди з
прийнятим рішенням позивач у
відповідності з ч. 3 ст. 297ЦК України має
право звернутися до суду з позовом про
захист його гідності та честі в
установленому законом порядку.

Позивач 21 липня 2012 року знову звернувся
до Міністра внутрішніх справ України
зі скаргою, в якій вимагав скасувати
рішення першого заступника міністра
МВС України Черних С.П. від 18.06.2012 року
№Ш-8913 та публічно вибачитися за
протиправні дії інспектора спецзагону
ДПС МВС України ОСОБА_8 в місцевому
засобі масової інформації. Розгляд
зазначеного звернення та надання
відповіді було доручено Департаменту
кадрового забезпечення МВС України
(лист від 25.07.2012 року №ДКЗ Ш-1314).

Листом від 10.08.2012 року №6/6-Ш-1314
Міністерство внутрішніх справ України
повідомило позивача про те, що за
результатами вивчення проведених
раніше перевірок за попередніми
зверненнями аналогічного змісту
будь-яких підстав для скасування
рішення першого заступника міністра
МВС України Черних С.П. не встановлено.

З вищевикладеного вбачається, що перша
скарга позивача до Міністерства
внутрішніх справ України від 07.03.2012
року на рішення Лозового В.М. була
вирішена по суті в повному обсязі. За
результатами її розгляду
Міністерством внутрішніх справ
України за підписом заступника
Міністра внутрішніх справ України
Ратушняка В.І. було надано відповідь
про відмову у задоволенні вимог
позивача та роз'яснено порядок
оскарження прийнятого Міністерством
рішення.

Повторною скаргою від 14.05.2012 року
позивач фактично оскаржував рішення
МВС України як головного органу у
системі центральних органів
виконавчої влади у сфері реалізації
відповідних функцій держави.

Відповідно до п. 1 Положення про
Міністерство внутрішніх справ України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 383/2011,
Міністерство внутрішніх справ України
(МВС України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

МВС України входить до системи органів
виконавчої влади і є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
реалізації державної політики у сфері
захисту прав і свобод людини та
громадянина, власності, інтересів
суспільства і держави від злочинних
посягань, боротьби зі злочинністю,
розкриття та розслідування злочинів,
охорони громадського порядку,
забезпечення громадської безпеки,
безпеки дорожнього руху, а також з
питань формування державної політики у
сферах міграції (імміграції та
еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
звернення громадян» не розглядаються
повторні звернення одним і тим же
органом від одного і того ж громадянина
з одного і того ж питання, якщо перше
вирішено по суті, а також ті звернення,
терміни розгляду яких передбачено
статтею 17 цього Закону, та звернення
осіб, визнаних судом недієздатними.

Відповідно до п. 3.5 Положення,
повторними вважаються звернення, в
яких: оскаржується рішення, прийняте за
попереднім зверненням, що надійшло до
органу внутрішніх справ;
повідомляється про несвоєчасне
вирішення попереднього звернення, якщо
з часу надходження останнього минув
установлений законодавством термін
розгляду і відповідь авторові не
надавалась; повідомляється про не
вирішене по суті або вирішене не в
повному обсязі питання, порушене в
першому зверненні; звертається увага
на інші недоліки, допущені при
вирішенні питання, порушеного в
попередньому зверненні.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
відповідач діяв в межах наданої
компетенції згідно вимог
законодавства та не порушив права і
законні інтереси позивача, а тому суди
правомірно відмовили в задоволенні
даних позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами попередніх інстанцій висновків
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
листопада 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер