Справа № 2а-1870/1766/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/19845/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Приватного
підприємства „Ремонтник" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 16.05.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011

у справі № 2а-1870/1766/11

за позовом Приватного
підприємства „Ремонтник"

до Роменської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
„Ремонтник" звернулось до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Роменської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 19.10.2010.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 16.05.2011 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011 постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
16.05.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалу суд
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, Вищий адміністративний
суд України вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань достовірності повноти
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум податку з доходів фізичних
осіб за період з 27.07.2007 по 27.07.2010 та
складено акт №618/1702/315934141 від 08.10.2009.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення №/0 від
19.10.2010, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання по
прибутковому податку в сумі 126225грн.:
основний платіж 42075 грн., штрафні
(фінансові) санкції 84150 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону
України „Про податок з доходів
фізичних осіб", що на підставі
накладних на поставку товару від ФОП
ОСОБА_3 приватному підприємству
„Ремонтник", директором якого він є,
підприємством „Ремонтник"
перераховано ОСОБА_3, як фізичній особі
- підприємцю, кошти в сумі 290910 грн.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

При цьому варто враховувати, що
обов'язок підтвердити правомірність та
обґрунтованість перерахування коштів
за договором первинною документацією
покладено на платника-покупця товарів
(робіт, послуг), оскільки саме він
виступає суб'єктом, який обчислює
кінцеву суму податку, що підлягає
сплаті до бюджету.

Отже, обов'язок довести правомірність
та обґрунтованість бази оподаткування
податком, у тому числі шляхом подання
документів, які відповідають
критеріям, наведеним у статті 9 Закону
№ 996-XIV, належить саме позивачу у справі.

Крім того, відповідні документи
повинні відображати достовірну
інформацію та підтверджувати
реальність виконаних операцій.

Проте, як встановлено судами в
наведеній ситуації, доказів на
підтвердження реального характеру
проведених операцій з придбання
позивачем будівельних матеріалів у ФОП
ОСОБА_3 не подано.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону
України „Про податок з доходів
фізичних осіб" податковий агент -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону дохід - сума
будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Підпунктом "а", п. 19.2, ст. 19 Закону особи,
які відповідно до цього Закону мають
статус податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
та апеляційної інстанції стосовно
того, що ОСОБА_3, отримав кошти в сумі
290910 грн., які повинні були
оподатковуватися податком з доходів
фізичних осіб.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається позивач в
касаційній скарзі, та вважає, що суди
повно встановили обставини на підставі
безпосередньо досліджених належних
доказів та надали правову оцінку
встановленим обставинам.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Приватного підприємства „Ремонтник"
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16.05.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011 у
справі № 2а-1870/1766/11 залишити без
задоволення, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства „Ремонтник" залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16.05.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011 у
справі № 2а-1870/1766/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко