Справа № 2а/1770/4447/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/27493/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року

у справі № 2а/1770/4447/2011

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Імексбанк»

до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ у м.
Рівному Рівненської області ДПС;
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20
травня 2011 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року, позов задоволено частково.
Податкове повідомлення-рішення №
від 20 травня 2011 року визнано
протиправним та скасовано в частині
застосування суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 262 820,00
грн. Присуджено на користь ПАТ
«Імексбанк» з Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
м. Рівному Рівненської області ДПС,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну позапланову
перевірку філії ПАТ «Імексбанк» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2009 року по 27 квітня 2011
року, за результатами якої складено акт
№ 543/22-509/263532233 від 05 травня 2011
року.

На підставі зазначеного акту
перевірки контролюючим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20
травня 2011 року, яким до товариства в
особі філії застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 263 160,00
грн.

Перевіркою встановлено порушення
філією ПАТ «Імексбанк» пункту 118.1
статті 118 Податкового кодексу України
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - ПК
України) у зв'язку з несвоєчасним
повідомленням податкового органу (28
грудня 2010 року) про закриття 29
листопада 2010 року семиста сімдесяти
чотирьох рахунків клієнтів банку -
суб'єктів господарювання та
самозайнятих осіб.

Визнаючи протиправним та скасовуючи
названий акт індивідуальної дії в
частині застосування суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 262 820,00
грн., суди попередніх інстанцій цілком
обґрунтовано виходили з того, що за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Зазначений принцип закріплено в
частині 1 статті 58 Конституції України,
за якою дію нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Так, відповідно до частини 7 статті 5
Закону України від 25 червня 1991 року
№ 1251-XII «Про систему оподаткування» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) фінансові установи
зобов'язані надіслати повідомлення про
відкриття або закриття рахунку
платника податків і зборів
(обов'язкових платежів) - юридичної
особи, у тому числі відкритого через
його відокремлені підрозділи, чи
самозайнятої фізичної особи до органу
державної податкової служби, в якому
обліковується платник податків, у
триденний строк з дня
відкриття/закриття рахунків (включаючи
день відкриття/закриття).

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 11
Закону України від 04 грудня 1990 року №
509-XII «Про державну податкову службу в
Україні» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право застосовувати до
установ банків, що не подали
відповідним органам державної
податкової служби в установлений
законом строк повідомлень про закриття
рахунків платників податків, фінансові
(штрафні) санкції у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 340 гривень.

В той же час, пунктом 118.1 пункту 118 ПК
України, який набрав чинності
01 січня 2011 року, передбачено, що
неподання банками або іншими
фінансовими установами відповідним
контролюючим органам в установлений
статтею 69 цього Кодексу строк
повідомлення про відкриття або
закриття рахунків платників податків
тягне за собою накладення штрафу у
розмірі 340 гривень за кожний випадок
неподання або затримки.

Тобто, до 01 січня 2011 року фінансові
санкції за порушення банками строків
направлення повідомлень про закриття
рахунків застосовувались у розмірі 340
гривень в цілому, а починаючи з 01 січня
2011 року - за кожний випадок неподання
або затримки надання відповідного
повідомлення.

Враховуючи те, що в наведеному
випадку порушення філією позивача
податкової дисципліни відбулось у 2010
році, застосування до товариства в
особі філії суми штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 262 820,00 грн. є
безпідставним, а відтак оспорюване
податкове повідомлення-рішення
обґрунтовано визнано протиправним та
скасовано судами в цій частині.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2011 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
27 березня 2012 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Острович С.Е.