Справа № 804/17262/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача Кляйн С.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та зобов'язання
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вєлєс-МК»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
року та зобов'язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що податковим органом
протиправно не визнано податковою
звітністю подану позивачем декларацію
з податку на додану вартість за серпень
2014 року, оскільки декларація містить
всі обов'язкові реквізити та складена з
дотриманням вимог Податкового кодексу
України, а тому податкове
повідомлення-рішення, винесене за
несвоєчасне подання податкової
звітності, підлягає скасуванню з
підстав, викладених у позовній заяві.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити позов у повному
Відповідач у судове засідання не
прибув, просив розглянути справу в
порядку письмового провадження та
надав до суду заперечення, зазначивши,
про невизнання податковою звітністю
декларацію позивача винесено
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України,
оскільки декларація з податку на
додану вартість за серпень 2014 року не
містила достовірної інформації про
місцезнаходження платника податків.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
13 вересня 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
направило до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2014 року засобами
поштового зв'язку з повідомленням і
Відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення 15.09.2014
року посадовими особами відповідача
була отримана податкова декларація.
16 вересня 2014 року податковим органом
що звітність не вважається податковою
декларацією у зв'язку з тим, що
заповнена з порушенням вимог пункту 48.3
статті 48 Податкового кодексу України.
30 вересня 2014 року посадовими особами
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
було проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
додану вартість за серпень 2014 року, за
результатами якої складено акт
№366/1501/38753952 від 30.09.2014 року.
На підставі висновків даного акту
відповідачем винесено податкове
року про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
За приписами пункту 48.1 статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація складається за формою,
затвердженою в порядку, визначеному
положеннями пункту 46.5 статті 46 цього
Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.
Пунктом 48.3 статті 48 Податкового
кодексу України закріплено, що
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
За змістом абзацу першого пункту 49.9
статті 49 Податкового кодексу України
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
В силу приписів пункту 49.11 цієї ж статті
Податкового Кодексу у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.
Судом встановлено, що в податковій
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2014 року позивачем в
графі «Податкова адреса» вказано:
вулиця Панікахи, буд. 2, корп. 11,
Жовтневий район, Дніпропетровськ,
відповідає місцезнаходженню
товариства, вказаному в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.
На підтвердження правомірності свого
рішення відповідач у запереченнях на
позов зазначив, що у податковій
декларації позивачем вказано адресу,
за якою позивач не знаходиться. Факт
відсутності позивача за юридичною
адресою підтверджується довідкою про
встановлення місцезнаходження
платника податків, яка складена
працівниками податкової міліції.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем було складено довідку про
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платника податків, в якій
зафіксовано, що підприємство позивача
за адресою 49000, Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, б. 2,
корп. 11, не знаходиться.

Водночас, при встановленні таких
обставин відповідач згідно приписів
чинного законодавства повинен був
звернутися до державного реєстратора
про внесення запису про відсутність
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєлєс-МК» за місцем
своєї реєстрації, оскільки лише такий
запис може бути належним доказом
відсутності позивача за податковою
адресою.

При цьому судом встановлено, що згідно
інформації Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивачем
підтверджено відомості про юридичну
особу.

Суд звертає увагу, що відповідачем в
спірному рішенні взагалі не зазначено,
в чому саме полягає недостовірність
відображення позивачем в декларації
обов'язкового реквізиту, що дійсно б
свідчило про заповнення позивачем
податкової декларації з порушенням
вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового
кодексу України.

У відповідності до пункту 49.10 статті 49
Податкового кодексу України відмова
посадової особи контролюючого органу
прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Податкова декларація з податку на
додану вартість за серпень 2014 року
заповнена та подана до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області із
дотриманням вимог чинного
законодавства, відповідно до
встановленої форми, підписана
уповноваженою посадовою особою,
скріплена печаткою та містить в собі
всі обов'язкові реквізити, наявність
яких передбачена статтею 48 Податкового
кодексу України.

Проте суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Жотвневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
відмови у прийнятті податкової
декларації товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєлєс-МК» з податку
на додану вартість за серпень 2014 року,
оскільки самі по собі дії відповідача є
частиною процесу реалізації
податковим органом повноважень,
наданих йому чинним законодавством.
Такі дії не впливають на наявні у
позивача права, не створюють для нього
додаткових обов'язків та не визначають
правову поведінку, а тому прав та
інтересів позивача не порушують.

При цьому рішення від 16.09.2014 року
№32140/10/04-63-18-03 про невизнання декларації
податковою звітністю є результатом
діяльності податкової інспекції, яка
тягне за собою певні наслідки для
підприємства позивача, з огляду на
викладене в порядку частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вважає за необхідне вийти
за межі позовних вимог товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
та скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 16.09.2014
року №32140/10/04-63-18-03.

Відповідно до пункту 49.13.статті 49
Податкового кодексу України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача прийняти
податкову декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
датою її фактичного отримання, тобто
15.09.2014 року.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
правомірності невизнання податковою
звітності, поданої позивачем. За таких
обставин, суд вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 09.10.2014
року прийнято відповідачем
протиправно, оскільки підстави його
прийняття не підтвердились.

Таким чином, відповідачем не доведено
правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України, у зв'язку з чим
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та зобов'язання
вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 16.09.2014
року №32140/10/04-63-18-03 про невизнання
податковою декларації товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
з податку на додану вартість за серпень
2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняти
податкову декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєлєс-МК»
з податку на додану вартість за серпень
2014 року з додатками датою її фактичного
отримання - 15.09.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
09.10.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєлєс-МК» судові
витрати у розмірі 218,61 грн. (двісті
вісімнадцять гривень шістдесят одна
копійка).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 15
грудня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко