Справа № 820/18009/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.Справа № 820/18009/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.11.2014р.
по справі № 820/18009/14

за позовом Товариства з обмеженою
вілповідальністю "Офіс-Трейд 2012"

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Офіс-Трейд 2012"( далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області ( далі - відповідач)
в якому просить скасувати Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
27.06.2014 року № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.11.2014 року
адміністративний позов - задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
27.06.2014 року № , прийняте щодо
товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс-Трейд 2012".

Стягнено з Державного бюджету України
(УДКСУ в Червонозаводському районі м.
Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс-Трейд 2012" (61033, м.
Харків, вул. Куйбишева, буд. 9, офіс 13, ) судові витрати зі сплати
судового збору в розмірі 243,60 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не довів суду правомірність
висновків викладених в акті перевірки.
Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими .

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що фахівцями Державної
податкової інспекції у Московському
районі місті Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка ТОВ
"Офіс-Трейд 2012" по взаємовідносинам з
ТОВ "Компанія Продіс" з питання
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р., за
результатами якої 13.06.2014 р. був
складений акт за № 2100/22-34-22-01-05/37875034, де
були зафіксовані порушення вимог
податкового законодавства, а саме:

- п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового кодексу
України, що на думку податкового органу
призвело до заниження товариством ПДВ
за перевіряємий період у сумі 1333,33 грн.

За наслідками вказаного акту перевірки
27.06.2014 року відповідачем стосовно
позивача було прийняте податкове
повідомлення-рішення № на
загальну суму грошового зобов'язання
1666,25 грн.

Позивач не погодившись з висновками
відповідача звернувся до суду із
відповідним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, колегія суддів
зазначає:

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" дається поняття
первинного документу - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо-безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового
кодексу України передбачено, що право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у
тому числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, в
мотивувальній частині акту даної
перевірки зазначається, що позивач мав
взаємовідносини з ТОВ "Компанія
Продіс", а саме: згідно договору
суборенди нежитлових приміщень № 284
від 30.09.2013 року ТОВ "Офіс - Трейд 2012"
орендувало складське приміщення у ТОВ
"Компанія Продіс" площею 200,0 кв. м за
адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13.

Так, на підставі наданої ТОВ "Компанія
Продіс" податкової накладної № 113 від
31.01.2014 року сума ПДВ по зазначеній
податковій накладній включена ТОВ
"Офіс - Трейд 2012" до податкового кредиту
за січень 2014 року у розмірі 1333,33 грн.,
дебіторська та кредиторська
заборгованість по даним
взаємовідносинам відсутня, оплата за
отримані товари здійснювалась у
безготівковому розрахунку у сумі 8000,00
грн., що підтверджено платіжним
дорученням № 415 від 07.02.2014 року.

Таким чином, підставою для
встановлення податковим органом
вищевказаних порушень з боку позивача,
є відсутність факту реального вчинення
ним господарських операцій з його
контрагентом, що базується на акті "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Компанія Продіс" щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.01.2014
р. - 28.02.2014 р. від 31.03.2014 р. №
246/20-23-22-01-05/38398095, складеного Харківською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській
області.

Колегія суддів зазначає, що укладений
між позивачем та вищевказаним
контрагентом правочин є дійсним,
виконаним сторонами в повному обсязі,
без претензій та зауважень, ні ким не
оскарженим та у судовому порядку не
визнаний не дійсним.

Виконання умов договору
підтверджується наданими до
матеріалів справи первинними
документами, бухгалтерської та
податкової звітності, які виписані
відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансової
звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.

Таким чином, чинне податкове
законодавство не ставить в залежність
право позивача на формування
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентами податку до
бюджету. Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.11.2014р. по
справі № 820/18009/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 15.12.2014 р.