Справа № 802/3606/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.
Вінниця

04 грудня 2014 р.
Справа № 802/3606/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Мельника
В.С.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Герасимчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вінниці
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до державного підприємства
"Вінницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою",
відділу Держземагенства у
Шаргородському районі Вінницької
області

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_3 до державного підприємства
"Вінницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою"
(надалі - Відповідач 1), відділу
Держземагенства у Шаргородському
районі Вінницької області (надалі -
Відповідач 2) про зобов'язання вчинити
дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що він звернувся до
державного підприємства "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" із запитом про
надання інформації щодо виготовлення
технічної документації та державних
актів на земельні ділянки.

У зв'язку із тим, що Відповідач 1 не
надав відповіді на зазначений вище
запит, ОСОБА_3 звернувся до суду з
вимогами визнати протиправною
бездіяльність ДП "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" щодо ненадання
інформації за інформаційним запитом,
зобов'язати ДП "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" надати позивачу
повну інформацію, що запитувалася
згідно інформаційного запиту,
відповідно до Закону України "Про
доступ до публічної інформації",
зобов'язати ДП "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" виконати умови
договору №5583/1,2 від 08 вересня 2008 року,
зобов'язати відділ Держземагенства у
Шаргородському районі Вінницької
області виконати усі покладені на
нього обов'язки для виготовлення
державних актів на земельні ділянки з
кадастровими номерами 050030045 та
050020062.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
посилаючись при цьому, на обставини,
які наведені у адміністративному
позові.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Відповідач 2 в судове засідання не
з'явився, уповноваженого представника
не направив, хоча про час, дату та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи. Однак від нього на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності. При цьому від нього
надійшли заперечення проти
адміністративного позову, у яких
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши адміністративну
справу, суд встановив наступне.

08 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ДП
"Вінницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою"
укладено договір №5583/1,2 щодо
виготовлення технічної документації
та отримання державних актів на
земельні ділянки за кадастровими
номерами 050030045 та 050020062.

Так, 27 серпня 2014 року позивач звернувся
до ДП "Вінницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" із
заявою про видачу державних актів на
вказані вище земельні ділянки.
Зважаючи на те, що на момент подання
адміністративного позову до суду,
Відповідач 1 не надав відповіді
заявнику на його заяву, позивач
звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права
оскаржувати, зокрема, дії посадових
осіб та державних і громадських
органів, а також забезпечення
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення врегульовано в т.ч.
Законом України "Про звернення
громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР
(далі - Закон №393).

Так, статтею 7 Закону №393 передбачено,
що звернення, оформлені належним чином
і подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду. Забороняється відмова в
прийнятті та розгляді звернення з
посиланням на політичні погляди,
партійну належність, стать, вік,
віросповідання, національність
громадянина, незнання мови звернення.

Органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки (стаття 15 Закону №393).

Відповідно до статті 18 Закону №393
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб, має право особисто викласти
аргументи особі, що перевіряла заяву
чи скаргу, та брати участь у перевірці
поданої скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати
на їх запиті органом, який розглядає
заяву чи скаргу; бути присутнім при
розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або
представника трудового колективу,
організації, яка здійснює
правозахисну функцію, оформивши це
уповноваження у встановленому законом
порядку; одержати письмову відповідь
про результати розгляду заяви чи
скарги; висловлювати усно або письмово
вимогу щодо дотримання таємниці
розгляду заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

У свою чергу, згідно статті 19 Закону №393
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи. У разі
необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не відміняє
вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів. На обґрунтовану письмову
вимогу громадянина термін розгляду
може бути скорочено від встановленого
цією статтею терміну. Звернення
громадян, які мають встановлені
законодавством пільги, розглядаються у
першочерговому порядку (стаття 20
Закону №393).

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації та
інформації, що становить суспільний
інтерес регулюється Законом України
"Про доступ до публічної інформації"
від 13 січня 2013 року №2939-VI (далі - Закон
№2939).

Статтею 3 Закону №2939 закріплено, що
право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом;
визначенням розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію (стаття 5 Закону №2939).

Відповідно до статті 19 Закону №2939
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. Запит на інформацію
може бути індивідуальним або
колективним. Запити можуть подаватися
в усній, письмовій чи іншій формі
(поштою, факсом, телефоном, електронною
поштою) на вибір запитувача. Письмовий
запит подається в довільній формі.

Розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту (стаття 20 Закону №2939).

В ході судового розгляду судом
встановлено, що державне підприємство
"Вінницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" надало
відповідь №10196 від 27 жовтня 2014 року на
заяву позивача від 27 серпня 2014 року.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, 03 вересня 2014 року відділ
Держземагенства у Шаргородському
районі Вінницької області надіслав
позивачу лист №01-01-28/5 щодо роз'яснення
порядку державної реєстрації
земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідачі діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому встановлені в ході судового
розгляду обставини свідчать про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Відтак, в задоволенні
адміністративного позову належить
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_3 до державного
підприємства "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", відділу
Держземагенства у Шаргородському
районі Вінницької області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання надати відповідь на
звернення, вчинення дій відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Крапівницька Н. Л.

Копія вірна Суддя:

Секретар: