Справа № 2а-272/10/1512
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/40751/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді
суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси на постанову Київського
районного суду м. Одеси від 25 червня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом до
відповідача. Просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку пенсії з
урахуванням надбавки за вислугу років,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок її пенсії на підставі
довідки спеціалізованої Державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі
№ 123 від 10 квітня 2008 року з урахуванням
35 % надбавки за вислугу років згідно ст.
37-1 Закону України «Про державну
службу».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідач неправомірно відмовив їй у
вказаному перерахунку.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 25 червня 2010 року, залишеною
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 7 червня 2004 року
ОСОБА_4 отримує пенсію відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Загальний трудовий стаж позивачки на
час призначення пенсії становив 23 роки
3 місяці 26 днів, у тому числі на
державній службі - 10 років 20 днів.

Працюючи в податковій інспекції
позивачка отримувала заробітну плату,
яка включала 35 % винагороди за вислугу
років, виплачуваної згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 12
вересня 1997 року № 1013.

Відповідач, здійснюючи перерахунок
пенсії ОСОБА_4, врахував надбавку за
вислугу років у розмірі 20 % посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг,
оскільки вона має стаж державної
служби 10 років 20 днів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачка як державний службовець,
має право на отримання пенсії з
урахуванням фактично отримуваної у
період проходження служби винагороди
за вислугу років у розмірі 35 %
посадового окладу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року № 1013 «Про Порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання».

Згідно статті 37 Закону України «Про
державну службу» (тут і далі, у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 1 ст. 37-1 Закону України
«Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

За змістом пункту 3 постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від 31
травня 2000 року № 865 посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1013 від 12 вересня 1997 року затверджено
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
положень якого до стажу роботи, що дає
право на одержання винагороди за
вислугу років, включається час роботи:
в органах державної податкової служби;
на посадах і в органах, визначених
Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 3 травня
1994 року № 283 «Про порядок обчислення
стажу державної служби» з наступними
змінами; на підприємствах, в установах,
та в організаціях на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
юристів, інженерів-програмістів,
інженерів-системотехніків,
інженерів-електроніків, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової адміністрації
(інспекції) і зараховані на відповідну
посаду.

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку
винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби у розмірі
35% посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання, які мають стаж
роботи від 20 до 25 років.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
оскільки до заробітної плати позивачки
при обчисленні пенсії повинна
враховуватися винагорода за вислугу
років у розмірі 35 % її посадового окладу
згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 1013 від 12 вересня 1997 року та
яку вона отримувала на час звільнення з
державної служби.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 25 червня
2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк