Справа № 808/10064/13-а
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року о/об 12 год. 17 хв.Справа
№ 808/10064/13-а м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у
місті Запоріжжі у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Велігоші Валерія Михайловича

про визнання дій протиправними та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.)
звернувся до Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Заступника начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Велігоші Валерія Михайловича
(далі - відповідач) в якому позивач
просить суд: визнати протиправними дії
відповідача при винесенні Постанови
№032113 від 28.05.2013 про застосування
адміністративно-господарського
штрафу; скасувати Постанову №032113 від
28.05.2013 про застосування
адміністративно-господарського
штрафу.

В адміністративному позові зазначено,
що відповідачем винесена Постанова
№032113 від 28.05.2013 якою на позивача як на
суб'єкта підприємницької діяльності
накладена фінансова санкція у сумі 1700
грн. 00 коп. 01.06.2013 позивачем отримана
Постанова про застосування фінансових
санкцій №032113 від 28.05.2013. Позивач
оскаржив Постанову про застосування
фінансових санкцій до Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, але відповіді на скаргу не
отримав. Підстави для звернення до суду
з'явилися у позивача тоді, коли від
державного виконавця 21.11.2013 він
дізнався, що у провадженні Відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції в Запорізькій
області знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
Постанови №032113 від 28.05.2013 про
застосування до ФОП ОСОБА_1
адміністративно-господарського
штрафу, та отримав Постанову про
відкриття виконавчого провадження. З
Постановою №032113 від 28.05.2013 позивач не
згоден, вважає, що Постанова винесена
відносно нього неправомірно. 10.05.2013
державними інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області складений Акт №021229. Позивач
при складанні Акту не був присутній, з
Актом не ознайомлений, не одержав
зазначений документ, перелік порушень,
вказаних в Акті, йому невідомий. Право
позивача отримувати та
ознайомлюватися з документами,
складеними за результатами перевірки
передбачено ст.10 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», п.40 постанови Кабінету
Міністрів України №1567 від 08.11.2006 «Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті». Незважаючи на те, що
законодавством України передбачено
право одержувати та знайомитися з
актами державного контролю,
відповідачем відмовлено ФОП ОСОБА_1 у
реалізації цього права. У Постанові про
застосування до позивача фінансових
санкцій не вказано, яке порушення
законодавства про автомобільний
транспорт ним допущено. У Постанові
вказано, що позивачем допущено
порушення законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена
абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Норми права,
на підставі яких винесено відносно
позивача Постанову, не відповідають
дійсності та суперечать чинному
законодавству. Ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за те,
що він не скоював. Позивач розцінює
такі дії як переслідування його як
суб'єкта господарювання, що
перешкоджає підприємницькій
діяльності позивача.

Позивач, повідомлений належним чином
про дату, час і місце судового розгляду
справи, у судове засідання не прибув.

Представником відповідача подано до
суду заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження. Проти позовних
вимог заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріли
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

У складеному 10.05.2013 старшими державними
інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Акті проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
№021229 (Додаток 3 до Порядку) зазначено,
що: 10.05.2013 о/об 11 год. 30 хвил. на вулиці
Леніна у м.Мелітополь Запорізької
області водій ОСОБА_5 керував
автотранспортним засобом «Mercedes-Benz»
номерний знак НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_1; дорожнього листа немає (а.с.51).

Також, у вказаному Акті проведення
перевірки зазначено, що у порушення
ст.60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» надавались послуги з
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом загального користування
маршрутом «Центральний ринок-районна
лікарня» без оформлених документів,
передбачених ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»: ліцензійної
картки, діючого паспорту маршруту з
позначкою «В». Вказаний Акт проведення
перевірки водієм ОСОБА_5 - не
підписаний.

Жодних пояснень від водія ОСОБА_5 чи від
пасажирів - не отримано. Доказів
перебування водія ОСОБА_5 у трудових
відносинах з ФОП ОСОБА_1 рівно як і
здійснення пасажирських перевезень
ОСОБА_5 за дорученням суб'єкта
підприємницької діяльності - ОСОБА_1 до
суду не надано.

Відповідачем надано до суду копію
Рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу з відміткою
про отримання 23.05.2013 дружиною ОСОБА_1
кореспонденції відповідача (копії Акту
перевірки №021229) (а.с.52).

Також, відповідачем надано до суду
копію Рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу з відміткою
про отримання 01.06.2013 ОСОБА_1
кореспонденції відповідача (копії
Постанови №032113).

Відповідачем не доведена належність
автотранспортного засобу «Mercedes-Benz»
номерний знак НОМЕР_1 позивачу, жодних
доказів з цього приводу відповідачем
до суду не надано.

Судом досліджено копію Постанови про
застосування фінансових санкцій №032113,
винесену 28.05.2013 заступником начальника
Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області Велігошою В.М.,
яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані
фінансові санкції за порушення абз.3 ч.1
ст.60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» у сумі 1700 грн. 00 коп. (а.с.7). У
графі Постанови (Додаток 5 до Порядку),
передбаченої для найменування суб'єкта
господарювання, прізвища та ініціалів
фізичної особи-суб'єкта
господарювання, коли і де вчинено
порушення відповідачем вказано: «… ФОП
ОСОБА_1 … 10.05.13р., АДРЕСА_1, Акт №021229 …».
Порушення у Постанові, яка є предметом
спору, не конкретизоване.

Як зазначено у п.37 «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті», затвердженого 08.11.2006
постановою Кабінету Міністрів України
№1567 (у редакції, чинній на день
виникнення спірних правовідносин,
надалі - «Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»), керівник органу
державного контролю та його заступник
крім зазначеного у пункті 36 цього
Порядку має право: виносити обов'язкові
для виконання суб'єктами
господарювання приписи і постанови;
вживати в установленому
законодавством порядку заходів до
обмеження надання суб'єктом
господарювання певних послуг
(виконання робіт); накладати на
суб'єктів господарювання та громадян, у
тому числі на посадових осіб, стягнення
відповідно до законодавства.

Відповідно до п.21 «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті» у разі виявлення в ході
перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про
автомобільний транспорт посадовими
особами, що провели перевірку,
складається акт за формою згідно з
додатком 3. Про результати перевірки
транспортного засобу (відсутність
порушення або зазначення номера
складеного акта) посадова особа робить
запис у дорожньому листі (за наявності
такого) із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис.

У разі відмови уповноваженої особи
суб'єкта господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис (п.22 «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»).

Справа про порушення розглядається в
органі державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення (п.25 «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»).

Як зазначено у ст.6 Закону України «Про
автомобільний транспорт», реалізація
державної політики у сфері
автомобільного транспорту
здійснюється через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.
Нормативно-правові акти центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту, прийняті в
межах його компетенції, обов'язкові до
виконання на території України.

Компетенція Укртрансінспекції у
Запорізькій області як контролюючого
органу щодо проведення перевірок та
вчинення інших дій, які пов'язані з
реалізацією наданих повноважень щодо
контролю з питань безпеки на наземному
транспорті, визначена Законом України
«Про автомобільний транспорт».

Отже, компетенція Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області, як і будь-якого іншого органу -
це обсяг прав та обов'язків, які
визначено законодавством, на вчинення
тих чи інших дій (прийняття рішень),
направлених на виконання цим органом
функцій та завдань, які на нього
покладено.

Вищевказані нормативні документи
свідчать про наявність у Заступника
начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Велігоші В.М. повноважень на
винесення Постанови про застосування
фінансових санкцій №032113 від 28.05.2013.

Звідси, позовна вимога щодо визнання
протиправними дій відповідача при
винесенні Постанови №032113 від 28.05.2013 не
ґрунтується на законі і у її
задоволенні має бути відмовлено.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
(ч.1 ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»).

Складений 10.05.2013 Акт проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №021229 не містить у собі
відомостей про те, які саме послуги з
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом загального користування
здійснював водій ОСОБА_5: чи регулярні
пасажирські перевезення чи регулярні
спеціальні пасажирські перевезення чи
нерегулярні пасажирські перевезення.

У ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» для кожного
виду перевезень пред'явлені різні
вимоги до комплекту документів, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Зокрема, у ч.2 ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» зазначено
наступне: «Документи для регулярних
пасажирських перевезень: для
автомобільного перевізника - ліцензія,
договір із органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
чи їх дозвіл, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України; для пасажира - квиток на проїзд
в автобусі та на перевезення багажу
(для пільгового проїзду - посвідчення
особи встановленого зразка)».

У ч.3 ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» зазначено
наступне: «Документи для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із замовником
транспортних послуг, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
схема маршруту, розклад руху, інші
документи, передбачені законодавством
України».

У ч.4 ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» зазначено
наступне: «Документи для нерегулярних
пасажирських перевезень: для
автомобільного перевізника - ліцензія,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
договір із замовником транспортних
послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України».

Також, відповідачем документально не
доведено, що водій ОСОБА_5 надавав
послуги з перевезення пасажирів
автомобільним транспортом загального
користування маршрутом «Центральний
ринок-районна лікарня» у м.Мелітополь
саме на доручення позивача, як суб'єкта
владних повноважень, а не за власною
ініціативою.

Крім того, суд вважає, що відповідачем
взагалі не доведена подія викладена в
Акті проведення перевірки №021229 від
10.05.2013.

За відсутності пояснень водія та/або
пасажирів автотранспортного засобу
«Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1, доказів
його належності саме ОСОБА_1, доказів,
що подія викладена в Акті проведення
перевірки №021229 від 10.05.2013 взагалі мала
місце 10.05.2013, є недоведеним факт
порушення позивачем вимог ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
як то зазначено у складеному 10.05.2013 Акті
проведення перевірки №021229.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС
України).

Відповідач документально не довів
правомірність винесення 28.05.2013
Постанови про застосування фінансових
санкцій №032113.

Звідси, позовна вимога щодо скасування
Постанови про застосування фінансових
санкцій №032113 від 28.05.2013 підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги є частково обґрунтованими і
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно з п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

З урахуванням обставин справи
Постанова про застосування фінансових
санкцій №032113, винесена 28.05.2013
заступником начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Велігошею В.М. має бути визнана
протиправною та скасована.

Судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про
судовий збір» за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Звідси, судові витрати у сумі 34 грн. 41
коп. у частині немайнових вимог
позивача присудженню на його користь
не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163 КАС
України; ст.19 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
Постанову про застосування фінансових
санкцій №032113, винесену 28.05.2013
заступником начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Велігошею В.М., якою до ОСОБА_1
застосовані фінансові санкції у сумі
1700 грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України судові
витрати у сумі 80 грн. 29 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі
11.12.2014.

Суддя
О.О. Прасов