Справа № 818/2285/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.Справа № 818/2285/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Охтирської об'єднаної
державної фінансової інспекції на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 818/2285/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Охтирської об'єднаної державної
фінансової інспекції

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

20.08.2014 року Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у
якому з урахуванням уточнення позовних
вимог просила:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі - відповідач, Охтирська
ОДПІ) від 16.04.2014 року № відповідно
до якого позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 9697 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Охтирської ОДПІ від 16.04.2014 року №
відповідно до якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість"
на суму 9697грн. та застосовано штрафні
санкції в розмірі 2424 грн.;

- визнати протиправними та скасувати
податкові вимоги Охтирської ОДПІ від
29.04.2014 року №688-25 та від 08.08.2014р. №1478-25.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 15.10.2014 року позовні
вимоги задовольнив у повному обсязі.

Визнав протиправними та скасував
податкові повідомлення-рішення
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 16.04.2014р. № та № .

Визнав протиправними та скасував
податкові вимоги Охтирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 29.04.2014р. № 688-25 та
від 08.08.2014р. № 1478-25.

Охтирська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Сумській області подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, на думку відповідача,
позивачем безпідставно подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
серпень 2011 р. у зменшення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість на суму 9697 грн., тобто в
рахунок неіснуючого боргу.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
Охтирською ОДПІ була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка діяльності самозайнятої
особи ОСОБА_1 з питань правильності
відображення даних у звітності з
податку на додану вартість за період
серпень- грудень 2011 року з урахуванням
уточнених розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок за
вказаний період.

За результатами перевірки було
складено Акт (а.с.23-27) від 19.03.2014 №61/18-11-17-
0123/НОМЕР_3 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 з
питань правильності відображення у
звітності з податку на додану вартість
за період серпень-грудень 2011 року з
урахуванням уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку із
виправленням самостійно виявлених
помилок за вказаний період", яким
встановлено порушення позивачем п. 187.1,
п. 201.10, п. 198.6 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
задекларованого від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду, яке
зараховується у зменшення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість на загальну суму 9697,00 грн.
згідно уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за серпень 2011 року.

На підставі вказаного акту перевірки
Охтирською ОДПІ були прийняті
податкові повідомлення - рішення, а
саме:

- від 16.04.2014 № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за жовтень
2011 року у розмірі 9697,00 грн. (а.с.8);

- від 16.04.2014 № про сплату
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 9697,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в
розмірі 2424грн. (а.с.9) .

29 квітня 2014 року Охтирською ОДПІ була
прийнята податкова вимога №688-25, згідно
якої станом на 28.04.2014 сума податкового
боргу за узгодженим грошовим
зобов'язанням становить 5541,29 грн., в т.ч.
943,04 грн. основний платіж, 2424,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій та 2174,25
грн. пені.

08 серпня 2014 року Охтирською ОДПІ була
прийнята податкова вимога № 1478-25 (далі -
Вимога № 1478), згідно якої станом на
07.08.2014 сума податкового боргу за
узгодженим грошовим зобов'язанням
становить 5615,66 грн., в т.ч. 3191,66 грн.
основний платіж та 2424,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що в ході судового
розгляду відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів належним чином
правомірність прийнятих ним рішеннь.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положення п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України визначає, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

При цьому, відповідно до п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пункт 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України зазначає, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Аналізуючи вказані вище правові норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що факт здійснення господарської
діяльності має підтверджуватися
належним чином оформленими первинними
документами.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

При цьому, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення (абз. 1 п. 58.1 ст.58
Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході проведеної перевірки не було
встановлено жодного факту включення до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість в декларації за
серпень 2011 року податку на додану
вартість, який би не був підтверджений
податковими накладними чи який би не
був пов'язаний із господарською
діяльністю позивача. У зв'язку із цим, у
Охтирської ОДПІ не було жодних підстав
для прийняття податкового
повідомлення - рішення від 16.04.2014р. №
та для донарахування податку на
додану вартість в сумі 9697,00 грн. Тим
більше, що в акті перевірки від 19.03.2014р.
№ 61/18-11-17- 0123/НОМЕР_3 не міститься
жодного висновку щодо завищення
податкового кредиту.

В ході проведеної перевірки було
встановлено, що податковий кредит
позивача за серпень 2011 року складає
52862,30 грн.. При цьому даний податковий
кредит підтверджений відповідними
податковими накладними.

Позивачем, при поданні податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2011 року, помилково
не було враховано податковий кредит в
сумі 9696,91 грн., який підтверджується
податковими накладними від 04.08.2011 № 42
на суму ПДВ 5279,15 грн. та від 31.08.2014р. № 408
на суму - 4417,76 грн.

При цьому, позивачем було подано
уточнюючий розрахунок до декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року, в якому було збільшено розмір
податкового кредиту на суму 9696,91 грн.. В
результаті розмір від'ємного значення
з податку на додану вартість за серпень
2011 року збільшився з 8241,00 грн. до 17938,00
грн.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку (абз.1 п. 50.1 ст. 50 Податкового
кодексу України).

Отже, дії Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 щодо формування від'ємного
значення з податку на додану вартість в
декларації за серпень 2011 року є
правомірними.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції, з висновків Акту перевірки
вбачається, що в ході проведеної
перевірки було встановлено лише факт
завищення від'ємного значення в
декларації з податку на додану
вартість. Жодних фактів заниження
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в ході проведеної
перевірки встановлено не було.

Так, враховуючи положення пп. "б" п. 2.1 та
п. 2.2 Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 № 1236, відповідач не мав права
приймати податкове
повідомлення-рішення від 16.04.2014 №
за формою "Р", оскільки фактів заниження
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в ході проведеної
перевірки встановлено не було.

Стосовно прийняття податкових вимог
Охтирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Сумській
області колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з абз. 1 п. 59.1 ст.59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження (п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України).

Згідно з п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу
України у разі коли платник податків
вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня
ізскаргою про перегляд цього рішення.

При цьому, відповідно до абз.п. 56.3 ст.56
Податкового кодексу України скарга
подається до контролюючого органу
вищого рівня у письмовій формі (за
потреби - з належним чином засвідченими
копіями документів, розрахунками та
доказами, які платник податків вважає
за потрібне надати з урахуванням вимог
пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу)
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання платником
податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Так, скарга, подана із дотриманням
строків, визначених пунктом 56.3 цієї
статті, зупиняє виконання платником
податків грошових зобов'язань,
визначених у податковому
повідомленні-рішенні (рішенні), на
строк від дня подання такої скарги до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження. Протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржується, не надсилаються, а сума
грошового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою
(п. 56.15 Податкового кодексу України).

Отже, платник податків у випадку
незгоди платника податків з прийнятим
контролюючим органом податковим
повідомленням-рішенням має право
звернутися із скаргою до контролюючого
органу вищого рівня протягом 10 днів з
дня отримання відповідного рішення.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення були прийняті 16
квітня 2014 року.

З дотриманням 10-денного терміну, а саме
- 28 квітня 2014 року (26 та 27 квітня вихідні)
Підприємцем було подано скаргу на
Податкові повідомлення-рішення до
Головного управління Міндоходів в
Сумській області про що було
повідомлено Охтирську ОДПІ теж 28
квітня 2014 року. У зв'язку із цим підстав
для надсилання Вимоги № 688 у Охтирської
ОДПІ не було.

Також позивачем була подана повторна
скарга на Податкові
повідомлення-рішення до Міністерства
доходів і зборів України. Рішенням
Міндоходів України від 08.07.2014 №
4564/93/99-99-10-01-0314 строк розгляду повторної
скарги позивача було продовжено до
04.09.2014. Рішення про результати розгляду
повторної скарги було прийняте
Міндоходів України 07.08.2014р. за №
574/В/99-99-10-01-03-14 та отримано позивачем
12.08.2014.

Отже, на час прийняття податковим
органом Вимоги № 1478 (від 08.08.2014р.) ще
тривала процедура адміністративного
оскарження, тому Охтирська ОДПІ
передчасно прийняла зазначено вимогу.

Колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що в
ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
належним чином правомірність
прийнятих ним рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Фізичної
особи - підприємц ОСОБА_1 є
обгрунтованими та правомірними, а тому
підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирської
об'єднаної державної фінансової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 818/2285/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.