Справа № 823/44/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/32565/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Хлібна
нива" (далі - Товариство)

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013

у справі № 823/44/13-а

за позовом Товариства

до Кам'янської міжрайонної державної
податкової інспекції Черкаської
області Державної податкової служби
(далі - Кам'янська МДПІ)

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Товариство звернулося
до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило скасувати податкове
повідомлення-рішення, згідно з яким
позивачеві збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 2 470 000 грн. (у тому
числі 1 976 000 грн. за основним платежем та
494 000 грн. за штрафними санкціями).

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.05.2013, у позові відмовлено.

У прийнятті цих судових актів
попередні інстанції виходили з того, що
операції з придбання позивачем
маркетингових послуг не мали
економічної цінності для Товариства,
результати цих послуг не призначалися
для використання у виробничій
діяльності платника, ці операції не
опосередковувалися реальним
виконанням та були номінально
оформлені первинними документами
виключно для створення сприятливих
наслідків у податковому обліку.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства (зокрема, положенням
підпункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14,
пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України) та дійсним обставинам
справи, Товариство звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та задовольнити позов. На
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що податковим
органом було лише вибірково перевірено
факт використання Товариством
результатів наданих маркетингових
послуг у господарській діяльності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення було прийнято
Кам'янською МДПІ за результатами
проведення позапланової виїзної
перевірки Товариства з питань
дотримання норм податкового
законодавства щодо формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з ПДВ по взаємовідносинах з
контрагентом товариством з обмеженою
відповідальністю «Винбарел» (далі - ТОВ
«Винбарел») за період з 01.01.2012 по 31.03.2012,
оформлену актом від 30.07.2012 № 207/22-32480414.

Під час цієї перевірки податковий
орган дійшов висновку про створення
позивачем та названим постачальником
податкової схеми, спрямованої на
мінімізацію оподаткування, шляхом
оформлення за допомогою фіктивного
документообігу операцій з поставки ТОВ
«Винбарел» маркетингових послуг
Товариству, які не опосередковувалися
реальним виконанням та не призначалися
для використання у господарській
діяльності позивача. Вказаний висновок
податкової інспекції мотивований
посиланням на фіктивність діяльності
ТОВ «Винбарел», встановлену у ході
проведення податковим органом
зустрічних заходів з податкового
контролю, та на відсутність у ТОВ
«Винбарел» необхідного штату
працівників для проведення
маркетингових досліджень в заявлених
обсягах. Також ДПІ зазначала, що
поданий платником звіт про надані
послуги у вигляді аналітичних довідок
по результатах маркетингових
досліджень "Мікроекономічні індекси
горілчаного ринку в областях України у
грудні 2011 року, січні-лютому 2012 року»
являють собою довідникові та
статистичні матеріали та не
підтверджують спрямованість цих
послуг на досягнення конкретних цілей
Товариства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) податковий кредит визначено
як суму, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що податкові наслідки у
вигляді зменшення бази оподаткування
податку на додану вартість на суму
понесених витрат по сплаті ПДВ є
правомірними за умови реального
виконання господарської операції та
наявності первинних документів, що
містять достовірні відомості про обсяг
та зміст такої операції.

У розгляді цієї справи суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про те, що
сформований позивачем податковий
кредит по операціям з ТОВ «Винбарел» не
відповідає наведеним вимогам.

При цьому суди зазначили, що подані
Товариством договори, податкові
накладні, акти здачі-прийняття робіт,
рахунки, складенням яких оформлені
розглядувані операції, не є належним та
достатнім документальним
підтвердженням їх реального виконання.
Адже, як випливає зі змісту статті 1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», документи мають
підтверджувальну силу первинних лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Як встановили попередні судові
інстанції, зміст наданих ТОВ
«Винбарел» позивачеві маркетингових
послуг у відповідності з укладеними
договорами про надання цих послуг
полягав у дослідженні
мікроекономічних індексів горілчаного
ринку у грудні 2011 року, січні та лютому
2012 року в окремих областях України.
Втім на час виконання цих послуг
позивачем вже здійснювався фактичний
продаж алкогольних напоїв у
відповідних регіонах на підставі
укладених з дистриб'юторами договорів.
Доказів розширення ринку збуту власної
продукції у досліджених областях,
збільшення обсягів продажу
Товариством не подано; наявність
перспективи отримати будь-яких
економічний ефект за наслідками
придбання спірних послуг позивачем не
доведено.

Інформація, що міститься у
представлених позивачем аналітичних
довідках, ґрунтується на
загальностатистичних та довідкових
матеріалах, що не відносяться
безпосередньо до діяльності
Товариства. Наведене не відповідає і
змісту маркетингових послуг,
визначеному у підпункті 14.1.108 пункту 14.1
статті 14 ПК України, згідно з яким
маркетингові послуги (маркетинг) - це
послуги, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції (робіт,
послуг), політики цін, організації та
управлінні руху продукції (робіт,
послуг) до споживача та
післяпродажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків.
До маркетингових послуг належать, у
тому числі: послуги з розміщення
продукції платника податку в місцях
продажу, послуги з вивчення,
дослідження та аналізу споживчого
попиту, внесення продукції (робіт,
послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги).

З урахуванням викладеного суди
попередніх інстанцій цілком об'єктивно
погодилися з висновком податкового
органу відносно того, що реальність
операцій з поставки маркетингових
послуг позивачеві у рамках
господарських правовідносин з ТОВ
«Винбарел» та зв'язок цих послуг з
господарською діяльністю позивача
документально не підтверджені, та на
підставі цього правомірно відмовили у
задоволенні даного позову.

У зв'язку з цим процесуальні підстави
для скасування оскаржуваних судових
актів відсутні.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Хлібна
нива" залишити без задоволення.

2. Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 у
справі № 823/44/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько