Справа № 0903/48/12
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 138957/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Куриляка Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області на
постанову Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 01
червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області про
скасування рішень, зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області, яким з
врахуванням уточнення позовних вимог
просив скасувати рішення відповідача
від 18.03.2011 року та від 03.03.2010 року, а
також зобов'язати відповідача виконати
своє рішення від 24.07.2009 року, яким йому
затверджено містобудівне
обґрунтування розташування земельної
ділянки площею 0,013 га для будівництва
крамниці непродовольчих товарів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з офісними приміщеннями
по АДРЕСА_1.

Постановою Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 01
червня 2012 року позов задоволено
повністю.

Постанова мотивована тим, що всупереч
вимогам ст. 123 Земельного кодексу
України оскаржуване рішення
відповідача від 18.03.2011 року не містить
мотивованого пояснення з посиланням на
відповідні положення затвердженої
містобудівної документації із
землеустрою, на підставі яких позивачу
відмовлено в наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
суд неповно встановив обставини, що
мають значення для справи. Просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги вимог ст. 134
Земельного кодексу України, відповідно
до якої земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
підлягають продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах). Також частина спірної
земельної ділянки належить
Верховинській загальноосвітній школі
І-ІІІ ступенів, яка заперечує проти
будівництва позивачем магазину. Крім
того, відповідно до містобудівного
обґрунтування даної земельної ділянки
магазин розміщується на водостічній
канаві та блокується до фасаду будівлі
селищної ради і повністю закриває її
вікна, що знижує освітлення робочих
кабінетів і приводить до неможливості
їх використання. Також апелянт
зазначає, що оскаржуваною постановою
суд скасував рішення селищної ради від
03.03.2010 року про включення в перелік
знеособленої земельної ділянки за
рахунок земель запасу Верховинської
селищної ради для комерційного
використання в АДРЕСА_1 з подальшим
виставленням на торги (аукціон) та
зобов'язав відповідача виконати своє
рішення від 24.07.2009 року, хоч ОСОБА_1
таких позовних вимог не заявляв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, рішенням
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 05.05.2005
року ОСОБА_1 було надано дозвіл на
проведення попередніх погоджувальних
робіт по вибору місця розташування
торгового об'єкта на земельній ділянці
площею 0,02 га по АДРЕСА_1 за рахунок
земель запасу Верховинської селищної
ради

Рішенням Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 26.10.2007
року ОСОБА_1 було надано дозвіл на
проведення попередніх погоджувальних
робіт по вибору місця розташування
крамниці по АДРЕСА_1 за рахунок земель
запасу селищної ради.

Рішенням Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 24.07.2009
року ОСОБА_1 було затверджено
містобудівне обґрунтування
розташування земельної ділянки площею
0,013 га для будівництва крамниці
непродовольчих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1»
з офісними приміщеннями по АДРЕСА_1.

19 серпня 2010 року відділ містобудування
та архітектури Верховинської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області попередньо
погодив містобудівне обґрунтування
розташування земельної ділянки площею
0,013 га для будівництва крамниці
непродовольчих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1»
з офісними приміщеннями по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернувся до Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області із заявою про надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення даної земельної
ділянки.

Однак рішенням Верховинської селищної
ради Івано-Франківської області від
18.03.2011 року № 43-5/2011 йому було відмовлено
в наданні такого дозволу.

Крім того, рішенням Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області від 03.03.2010 року з метою
виставлення на земельні торги було
затверджено перелік знеособленого
відводу земельної ділянки площею 0,013
га, яка розташована по вул. І.Франка 3-а
смт Верховина Івано-Франківської
області за рахунок земель запасу
селищної ради для комерційного
використання в межах населеного
пункту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваних рішень
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 03.03.2010
року та від 18.03.2011 року, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій,емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

При цьому, як вбачається із змісту
пояснень позивача, він не заперечує
необхідності проведення земельних
торгів з придбання спірної земельної
ділянки, а звертався до Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області з заявою щодо виготовлення
технічної документації із землеустрою
земельної ділянки, а не з питанням про
надання її у власність.

Колегія суддів також враховує, що
відповідно до норм ст. 136 Земельного
кодексу України органи державної влади
або органи місцевого самоврядування,
уповноважені приймати рішення про
відчуження земельних ділянок
державної чи комунальної власності, у
тому числі разом з розташованими на них
об'єктами нерухомого майна (будівлями,
спорудами) державної або комунальної
власності, або прав на них (оренди,
суперфіцію, емфітевзису), визначають
перелік таких земельних ділянок для
продажу на земельних торгах окремими
лотами. Забороняється вносити до
зазначеного переліку призначені під
забудову земельні ділянки без
урахування у випадках, передбачених
законом, результатів громадського
обговорення містобудівного
обґрунтування розміщення об'єкта.

Добір земельних ділянок державної або
комунальної власності для формування
переліку, зазначеного в частині першій
цієї статті, здійснюється на підставі
затверджених містобудівної
документації та документації із
землеустрою, регіональних або місцевих
правил забудови. При доборі земельних
ділянок враховуються маркетингові
дослідження, інвестиційна
привабливість, звернення громадян та
юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельна ділянка, у тому числі та, на
якій розташовані об'єкти нерухомого
майна (будівлі, споруди) державної або
комунальної власності, виставляється
на земельні торги окремим лотом після:
а) визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх межовими знаками; б) визначення
вартості лота, при чому вартість
земельної ділянки дорівнює її
нормативній грошовій оцінці; в)
виготовлення технічного паспорта
об'єкта продажу.

Однак, як встановив суд, Верховинська
селищна рада Івано-Франківської
області не вчинила всіх дій та не
виготовила (не отримала) всіх
документів, передбачених ст. 136
Земельного кодексу України, які є
обов'язковою передумовою виставлення
земельних ділянок, що перебувають в
комунальній власності, для продажу на
земельних торгах, в зв'язку з чим
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваного рішення
відповідача від 03.03.2010 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що
відповідач безпідставно не врахував
при прийнятті оскаржуваного рішення
від 18.03.2011 року, що своїми попередніми
рішеннями селищна рада надавала
позивачу дозволи на проведення
попередніх погоджувальних робіт по
вибору місця розташування крамниці по
АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу
селищної ради і затверджувала
містобудівне обґрунтування
розташування даної земельної ділянки
площею, тобто між сторонами виникли
певні правовідносини щодо спірної
земельної ділянки, а також не врахував,
що, як зазначено вище, ОСОБА_1 звертався
з заявою щодо виготовлення технічної
документації із землеустрою, а не про
надання земельної ділянки у власність,
в зв'язку з чим рішення від 18.03.2011 року №
43-5/2011 не можна вважати обґрунтованим,
тому воно підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на ті обставини,
що частина спірної земельної ділянки
належить Верховинській
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів,
яка заперечує проти будівництва
позивачем магазину, а магазин
розміщується на водостічній канаві та
блокується до фасаду будівлі селищної
ради і повністю закриває її вікна, що
знижує освітлення робочих кабінетів,
на думку колегії суддів, не може бути
обґрунтованою підставою для відмови у
наданні позивачу дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки,
оскільки під час виготовлення
технічної документації можливо
здійснити коригування конфігурації,
розмірів та розміщення ділянки і
споруд, які будуть на ній збудовані.

Доводи апелянта про те, що позивач не
заявляв вимог про скасування рішення
селищної ради від 03.03.2010 року та
зобов'язання відповідача виконати своє
рішення від 24.07.2009 року, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки під
час розгляду справи ОСОБА_1 уточнив
позовні вимоги, подавши письмову заяву
в судовому засіданні 01.06.2012 року, в
якому був присутній представник
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області, а також про
уточнення позовних вимог зазначено в
описовій частині оскаржуваної
постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, на думку колегії суддів, не
підлягає задоволенню вимога позивача
про зобов'язання Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області виконати своє рішення від
24.07.2009 року, яким ОСОБА_1 затверджено
містобудівне обґрунтування
розташування земельної ділянки площею
0,013 га для будівництва крамниці
непродовольчих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1»
з офісним приміщенням по АДРЕСА_1,
оскільки це рішення стосується
виключно затвердження містобудівного
обґрунтування і ним не передбачено
будь-якого обов'язку відповідача
вчиняти певні дії чи приймати рішення в
майбутньому.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає частковому
скасуванню, оскільки прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до частково неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 01
червня 2012 року у справі № 0903/457/12 -
скасувати в частині зобов'язання
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області виконати
своє рішення від 24.07.2009 року, яким
ОСОБА_1 затверджено містобудівне
обґрунтування розташування земельної
ділянки площею 0,013 га для будівництва
крамниці непродовольчих товарів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з офісним приміщенням по
АДРЕСА_1, та прийняти в цій частині нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Р.Й. Коваль

В.В. Святецький

Постанова складена в повному обсязі
01.12.2014 року