Справа № 2а-841/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
9104/109641/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 05 травня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської
ради про визнання дій неправомірними
та визнання незаконним п. 5 додатку № 1
рішення XVсесії Тлумацької міської ради
ІV демократичного скликання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Тлумацької міської ради в якому
просила визнати незаконним п.5 додатку
№ 1 рішенням ХV-ої сесії Тлумацької
міської ради IV демократичного
скликання , яким ОСОБА_1 дано дозвіл на
оформлення технічної документації по
приватизації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в розмірі
0,04 га, визнати протиправними дій
Тлумацької міської ради щодо вирішення
земельного спору та приватизації
земельної ділянки по АДРЕСА_1 і
зобов'язати відповідача вирішити
земельний спір у відповідності з
діючим законодавством та
приватизувати земельну ділянку по
АДРЕСА_1 з урахуванням плану та акту
відводу земельної ділянки під
будівництво від 2 і 10 травня 1966 року.

Постановою Тлумацького районного
суду Івано-Франківської області від 05
травня 2011 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його
в апеляційному порядку, вважає, що
судом допущено неповноту з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та недоведеність обставин, які суд
вважає встановленими, а постанова
винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
обґрунтовує своє рішення тим, що після
смерті ОСОБА_2 земельною ділянкою, по
факту, користується вона. Межі
земельної ділянки, які існували до
набуття права власності нею на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 між
суміжними землекористувачами не
порушені. Даний факт нібито ствердила і
вона в судовому засіданні і цей факт
також підтверджується Актом комісії
Тлумацької міської ради від 12.05.2009 року
створеної на підставі ст. 159 ЗК України
з приводу розгляду заяви позивачки
щодо вирішення земельного спору.

Суд вважав встановленим, що сесія
Тлумацької міської ради, приймаючи
16.02.2005 року оскаржуване рішення, діяла в
межах закону, надала позивачці дозвіл
на оформлення технічної документації
по приватизації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в розмірі
0,04 га. Правових підстав щодо надання
земельної ділянки -позивачці для вище
наведених цілей в розмірі 0,06 га у
відповідача не має.

При цьому апелянт зазначає, що згідно ч.
3 ст. 158 ЗК України органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Акт комісії Тлумацької міської ради
від 12.05.2009 року не може замінити орган
місцевого самоврядування, який вирішує
земельний спір і немає ніякої
доказової сили. Крім того згідно ст. 159
ЗК України визначений порядок розгляду
земельних спорів і зазначено, що
земельні спори розглядаються за участю
зацікавлених осіб і по результатах
розгляду приймається рішення органу
місцевого самоврядування або органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів і визначається порядок його
виконання. Рішення передається
сторонам у 5-денний термін з часу його
прийняття.

Весь час з 01.07.1969 року право на земельну
ділянку виникало на підставі рішення
міської ради і акту відводу земельної
ділянки в натурі землевпорядними
органами.

Згідно архівного витягу з протоколу № 7
засідання виконкому Тлумацької
міської ради від 09.04.1966 року, виданого
облдержархівом 19.12.2007 року рішенням № 61
ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для
індивідуального будівництва житлового
будинку по АДРЕСА_1 в розмірі 0,06 га - по
периметру АБ -52,50 м, БВ -20 м, ВГ - 27,50 м і АГ
- 20 м. На підставі цього рішення Актом
від 10.05.1066 року було проведено
відведення земельної ділянки в натурі,
розроблено план відводу земельної
ділянки під будівництво саме 0,06 га.
Така норма була встановлена ще в
п'ятидесятих роках.

Відповідно до ст. 11 ЗК УРСР 1970 року
міські Ради і їх виконавчі комітети в
межах і в порядку, встановленому цим
Кодексом і іншими законодавчими актами
на території міста: 4) надають у
користування, а також вилучають
земельні ділянки і видають
землекористувачам документи на право
користування землею.

Пунктом 7 Перехідних положень ЗК
України встановлено, що громадяни, які
одержали у власність, у тимчасове
користування, в т.ч. на умовах оренди,
земельні ділянки у розмірах, що були
передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають право на ці
ділянки.

Тому при наявності рішення виконкому
та акту про відведення спірної
земельної ділянки в натурі в розмірі 0,06
га при відсутності рішення про
вилучення з цієї ділянки 0,02 га висновок
суду, що правових підстав щодо надання
земельної ділянки позивачці для
вищенаведених цілей в розмірі 0,06 га у
відповідача не має, є некоректним і не
відповідає ні закону, ні фактичним
обставинам справи.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.11.2003 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
договір дарування будинковолодіння
АДРЕСА_1, без визначення у договорі
права на земельну ділянку.

У відповідності до ст.120 ЗК України (в
редакції на момент укладення договору
дарування) при переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину могло переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог судом першої інстанції з'ясовано,
що згідно даних земельно-облікових
книг та проведеної інвентаризації
земель, затвердженої рішенням сесії
Тлумацької міської ради 15.06.2001 р. у
користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1
перебувала земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в розмірі 0,04 га та 0,29
га для ведення особи селянського
господарства. ІНФОРМАЦІЯ_1 дарувальник
ОСОБА_2 померла і у відповідності до ч.4
ст.25 ЦК України цивільні права та
обов'язки ОСОБА_2 припинилися у момент
її смерті. Після смерті ОСОБА_2 спірною
земельною ділянкою, по факту,
користується позивачка ОСОБА_1 Межі
земельної ділянки, які існували до
набуття права власності позивачкою на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, між
суміжними землекористувачами не
порушені, що підтверджується Актом
комісії Тлумацької міської ради від
12.05.2009 р., створеної на підставі ст.159 ЗК
України з приводу розгляду заяви
позивачки щодо вирішення земельного
спору.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції правильно вважав, що сесія
Тлумацької міської рада приймаючи
16.02.2005 р. оскаржуване рішення, діяла в
межах закону, на підставі та у
відповідності до вимог ст.ст.116, 118, 121, 122
ЗК України та Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
надавши дозвіл позивачці на оформлення
технічної документації по
приватизації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в розмірі
0,04 га., оскільки правових підстав щодо
надання земельної ділянки позивачці в
розмірі 0,06 га у відповідача не має, бо
остання не набула в процесі цивільної
угоди, договору дарування, права на
земельну ділянку у розмірі 0,06 га, а
попередній власник будинковолодіння
не оскаржувала рішення міської ради
від 15 червня 2001 року, яким було
затверджено розмір земельної ділянки
по АДРЕСА_1 0,04 га.

Зважаючи на вище викладені обставини,
суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 05 травня 2011 року по справі
№ 2а-841/11/0916- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2014
року