Справа № 820/12267/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р. Справа № 820/12267/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

за участю представника позивача:
ОСОБА_2

за участю представників відповідачів:
Сафронової К.В., Тищенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 820/12267/14

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського
управління Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Харківській області , Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області

про скасування наказів, поновлення на
роботі та зобов'язання виплатити
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_1.), звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
(далі по тексту - відповідач-1, ГУ МВС
України в Харківській області),
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області (далі по тексту - відповідач - 2,
ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області), в якій, з урахуванням
уточнених позовних вимог просив суд:

- визнати протиправним та скасувати
наказ начальника ГУМВС України в
Харківській області № 2 о/с від 10.01.2014 р.;

- визнати протиправним та скасувати п. 1
наказу начальника ГУМВС України в
Харківській області від 12.12.2013 року №
1123;

- зобов'язати ГУ МВС України в
Харківській області поновити на посаді
заступника командира з кадрового
забезпечення роти №2 полку патрульної
служби Харківського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області ОСОБА_1;

- зобов'язати ХМУ ГУ МВС України в
Харківській області виплатити ОСОБА_1
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що його
незаконно повторно за одне й те саме
правопорушення було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності,
відповідачем не враховано тяжкість
вчинених проступків та їх наслідків
при прийнятті вказаних наказів. Накази
про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності є неправомірними та
такими, що порушують його права та
інтереси, винесені з порушенням
чинного законодавства.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
по справі № 820/12267/14 клопотання
представника позивача про визнання
причин пропуску строку звернення до
суду задоволено. Визнано поважними
причини пропуску строку звернення до
суду позивача.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.10.2014 року
по справі № 820/12267/14 адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволено в повному
обсязі.

Скасовано наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області від 12.12.2013 року №
1123 "Про покарання окремих працівників
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області" в частині притягнення до
дисциплінарної відповідальності -
звільнення з органів внутрішніх справ
ОСОБА_1.

Скасовано наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області від 10.01.2014 року №
2 о/с "По особовому складу" в частині
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ.

Зобов'язано Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області (61002, м. Харків,
вул. Раднаркомівська, 5, код 08592313)
поновити на посаді заступника
командира з кадрового забезпечення
роти №2 полку патрульної служби
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області ОСОБА_1.

Зобов'язано Харківське міське
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області (61200, м. Харків,
вул. Ярославська, 1/29, код 35244307)
виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу з 10.01.2014 року
по 30.10.2014 року.

У апеляційній скарзі відповідач 1,
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції через невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права, а
саме: вимог Дисциплінарного статуту
ОВС України, що стосується притягнення
до дисциплінарної відповідальності
позивача, п.п.2.2.,2.3. Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового і
начальницького складу ОВС,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 року №155, норм процесуального
права, просить суд апеляційної
інстанції оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення,
якою відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримала з викладених у ній підстав,
просила суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
позивача в повному обсязі.

Представник відповідача 2 підтримала
вимоги апеляційної скарги відповідача
1, просила її задовольнити.

Позивач та його представник
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги відповідача 1,
посилаючись на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просили суд апеляційної
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, позивача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в
органах внутрішніх справ з 08.12.1994 року
на різних посадах, а з 26.07.2013 р.
відповідно до наказу № 279 о/с - на посаді
заступника командира з кадрового
забезпечення роти №2 полку патрульної
служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області у званні капітана міліції.

Відповідно до своїх функціональних
обов'язків, затверджених командиром
полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС
України в Харківській області, ОСОБА_1
зобов'язаний, зокрема: сприяти
вихованню підлеглих у дусі високої
відповідальності за виконання вимог
присяги працівника ОВС України,
Кодексу честі, Етичного кодексу
працівника ОВС України, статутів,
наказів, інструкцій та інших
нормативно-правових актів МВС України;
нести відповідальність за додержанням
особовим складом законності та
дисципліни; відповідати за проведення
занять з особовим складом; сприяти
підвищенню морально - етичного,
загальноосвітнього та культурного
рівня працівників.

Причиною проведення службового
розслідування, призначеного наказом
начальника ГУ МВС України в
Харківській області 26.11.2013 року (а.с.96)
стала інформація, яка надійшла 25.11.2013
року до ГУ МВС України у Харківській
області про початок кримінального
провадження прокуратурою Харківської
області № 0000328 за ч.4 ст.368 КК
України щодо вимагання позивачем у
інспектора патрульної служби ХМУ ГУ
ОСОБА_5 грошових коштів.

За результатами службового
розслідування, проведеного відповідно
до вимог Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ, затвердженої
наказом МВС України від 12.03.2013р. №230,
складений висновок, затверджений 12.12.2013
року начальником ГУ МВС України в
Харківській області, яким встановлено
що, зокрема, ОСОБА_1 обіймав посаду
заступника командира роти з кадрового
забезпечення полку патрульної служби,
скоїв порушення службової дисципліни,
що виразилось у неналежному ставленні
до виконання своїх функціональних
обов'язків, не забезпечив додержання
особовим складом законності та
дисципліни, тим самим допустив порушив
вимог п.52 Статуту патрульно-постової
служби; п.4.1. Інструкції про порядок
забезпечення органами та підрозділами
внутрішніх справ України профілактики
злочинних корупційних діянь та інших
протиправних дій серед особового
складу, затвердженої наказом МВС
України від 23.02.2009р.№76, а саме: будучі
відповідальним за організацію роботи з
попередження корупційних проявів
серед підлеглих працівників,
щоквартально вивчення стану
дотримання законності особовим
складом та аналіз ефективності
профілактичної роботи не здійснював,
узагальнені доповідні записки з цього
приводу не складав. Обмежився лише
прийняттям заліків у підлеглих зі
знання вимог Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» та складанням рапортів від
20.09.2013р. та 18.10.2013р. про додаткове
вивчення особовим складом вимог
вищевказаного закону. З 30.08.2013 року не
відвідує заняття із службової
підготовки, тим самим допусти
порушення п7.1 наказу ГУ МВС України в
Харківській області від 17.07.2013р. №405
«Про підсумки навчання працівників
органів і підрозділів ГУ МВС в області
у 2012-2013 навчальному році та організацію
занять у 2012-2013 році». Крім того,
допустив порушення ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
неухильного виконання Присяги
працівника органі внутрішніх справ та
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012р.№155 та зареєстрованих в мінюсті
25.04.2012р. за 628/20941 (а.с.108-113), сприяння
начальнику у зміцненні службової
дисципліни, забезпечення законності та
статутного порядку.

В ході проведення службового
розслідування ОСОБА_1 було
запропоновано надати письмові
пояснення, від надання яких він
відмовився, посилаючись на вимоги ст.63
Конституції України (а.с.106).

Після затвердження висновку
службового розслідування позивач не
подавав рапорт ознайомити його із
затвердженим висновком службового
розслідування чи з окремими
матеріалами, зібраними в процесі його
проведення в частині, яка його
стосується.

На підставі висновку службового
розслідування начальником ГУ МВС
України в Харківській області виданий
наказ №1123 від 12.12.2013 року, яким,
зокрема, ОСОБА_1 притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ (а.с.115-125).

30.12.2013 року позивач був ознайомлений з
зазначеним наказом, про що власноручно
розписався (а.с.63).

На виконання наказу №1123 від 12.12.2013 року,
10.01.2014 р. згідно наказу ГУМВС України в
Харківській області за № 2 о/с ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ
за п. 64 "Є" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України за
порушення дисципліни (а.с.126).

10.01.2014 року позивачу було надіслано
рекомендованого листа із
повідомленням про його звільнення із
доданням витягу наказу наказу ГУМВС
України в Харківській області за № 2 о/с
від 10.01.2014 року та запропоновано
прибути до ХМУ ГУ МВС України для
отримання документів, необхідних до
видачі при звільненні (а.с.61,62), на що
ОСОБА_1 відмовився, про що був складений
акт від 14.01.2014р (а.с.64)

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відсутність обвинувального вироку
суду щодо позивача на час прийняття
оскаржуваних наказів виключає
можливість притягнення його до
подвійної дисциплінарної
відповідальності - звільнення з
органів внутрішніх справ, яка не
відповідає пропорційності вчиненого
порушення службової дисципліни.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно частини 1 статті 1
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту
дисциплінарним проступком є
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

За змістом статті 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави;

дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників;

у службовій діяльності особа рядового
або начальницького складу повинна
вжити заходів щодо припинення цих
порушень та доповісти про це
безпосередньому або старшому прямому
начальникові.

Частиною 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України та
підпункту «є» пункту 63 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органі
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991р. №114 передбачено, що на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту,
регулює порядок накладення
дисциплінарних стягнень, якою
встановлено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Зміст
наказу доводиться до відома особи
рядового або начальницького складу,
яку притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу. За кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. У разі порушення службової
дисципліни кількома особами
дисциплінарне стягнення накладається
на кожного окремо. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу. Особа рядового або
начальницького складу органу
внутрішніх справ, яка повідомила про
порушення вимог Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" іншим працівником міліції, не
може бути звільнена із служби чи
змушена до звільнення або притягнута
до дисциплінарної відповідальності у
зв'язку з таким повідомленням.

Відповідно приписів статті 20
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України особа
рядового або начальницького складу має
право усно чи письмово послідовно
звернутися зі скаргою щодо накладення
на неї дисциплінарного стягнення до
старшого прямого начальника - аж до
міністра внутрішніх справ України або
до суду.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено у суді апеляційної
інстанції при винесенні начальником
ГУ МВС України в Харківській області
наказу №2 о/с від 10.01.2014 року вимог
статей 14, 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
порушено не було.

За результатами службового
розслідування, проведеного відповідно
до вимог Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ, затвердженої
наказом МВС України від 12.03.2013р. №230,
доведено факт вчинення позивачем
дисциплінарного проступку, що
виразилось у порушенні вимог п.52
Статуту патрульно-постової служби, п.4.1.
Інструкції про порядок забезпечення
органами та підрозділами внутрішніх
справ України профілактики злочинних
корупційних діянь та інших
протиправних дій серед особового
складу, п. 7.1 наказу ГУ МВС України в
Харківській області від 17.07.2013р. №405
«Про підсумки навчання працівників
органів і підрозділів ГУ МВС в області
у 2012-2013 навчальному році та організацію
занять у 2012-2013 році», а також ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
неухильного виконання Присяги
працівника органів внутрішніх справ та
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України, що є
визначальною обставиною при вирішенні
питання про його звільнення за
порушення службової дисципліни.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку що службовим
розслідування не було встановлено
обов'язкових обставин задля
об'єктивного вирішення питання про
подальше притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності та
визначення його виду, оскільки позивач,
обіймаючи посаду заступника командира
роти з кадрового забезпечення не
виконував свої посадові обов'язки щодо
проведення профілактичної та виховної
роботи з особовим складом щодо
недопустимості порушення службової
дисципліни, у тому числі додержання
антикорупційного законодавства сам
скоїв проступок.

Доводи позивача про недоведеність його
вини у скоєні злочину у сфері службової
та професійної діяльності та
відсутність обвинувального вироку
суду на час прийняття оскаржуваних
наказів не виключає можливість
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
за порушення службової дисципліни, що в
силу пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України є самостійною
підставою для звільнення з органів
внутрішніх справ.

Враховуючи дату накладення
дисциплінарного стягнення, приписи п.
«є» ст. 64 зазначеного Положення, строк
звернення позивача до суду, відповідно
до приписів ст. 20 Дисциплінарного
статуту та той факт, що колегія суддів
дійшла висновку щодо правомірності
наказу № 1123 від 12.12.2013р., колегія суддів
вважає, що прийнятий на виконання
останнього наказ № 2 о/с від 10.01.2014 року
про звільнення ОСОБА_1 в запас повністю
відповідає приписам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції щодо
звільнення позивача з посади без
достатніх підстав не відповідають
фактичним обставинам справи, а
оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, п. 3 ст. 198, п.п. 3, 4
ст. 202, ч. 2 ст.ст. 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 820/12267/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
Внутрішніх справ України в Харківській
області, Харківського міського
управління Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Харківській області про скасування
наказів і поновлення на роботі та
зобов'язання виплатити грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст постанови
виготовлений 17.12.2014 р.