Справа № 2а/1326/685/12 1326/3362/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Справа №
143806/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Франківського
районного суду м. Львова від 15.06.2012 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, третя
особа - ОСОБА_2, про визнання дій
протиправними та скасування постанов у
виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2, про
визнання дій протиправними та
скасування постанов у виконавчому
провадженні.

Позивачка просила визнати
протиправними дії відповідача та
скасувати постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП № 32005661 від
5.04.2012 року та про накладення штрафу ВП
№ 32005661 від 12.04.2012 року.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 15.06.2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила позивачка ОСОБА_1, подавши на
неї апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті рішення норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої
інстанції не враховано, що
відповідачем згідно постанови ВП №
32005661 від 5.04.2012 року на підставі ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження» незаконно вдруге
відкрито виконавче провадження. У
даній справі виконавче провадження вже
було відкрито 17.03.2009 року. 10.11.2009 року
державним виконавцем Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.
Згідно ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження може бути відновлено, а не
відкрито вдруге.

Тому постанови відповідача про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 32005661 від 5.04.2012 року і, відповідно, про
накладення штрафу у цьому ж
виконавчому провадженні є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Апелянт просить скасувати постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 15.06.2012 року та прийняти нову
постанову про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
яка апеляційну скаргу підтримала,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що згідно рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 15.08.2005 року зобов'язано ОСОБА_2 не
чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні
туалетом на горищі та балконом, а
ОСОБА_1 - не чинити перешкод ОСОБА_2 у
користуванні верандою та знести
самовільно збудовані приміщення
туалету та ванної кімнати на веранді
будинку АДРЕСА_1.

10.02.2009 року Франківським районним судом
м. Львова було видано виконавчий лист
№2-550/05 про зобов'язання ОСОБА_1 не
чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні
верандою, знести самовільно споруджене
приміщення туалету та ванної кімнати,
привести веранду у попередній стан.

17.03.2009 року згідно постанови
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження з
приводу виконання вищевказаного
виконавчого листа.

10.11.2009 року державним виконавцем
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції було
прийнято постанову про закінчення
даного виконавчого провадження на
підставі ст.37 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв'язку з тим,
що виконати рішення без участі
боржника, за відсутності згоди
підрядних будівельних організацій на
виконання робіт не є можливим.

Відповідно до ухвали Франківського
районного суду м. Львова від 22.06.2010 року
скасовано постанову державного
виконавця Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 10.11.2009 року про закінчення
виконавчого провадження.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 4.07.2011 року ухвалу
Франківського районного суду м. Львова
від 22.06.2010 року скасовано, а провадження
у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову
державного виконавця Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 10.11.2009 року про закінчення
виконавчого провадження закрито.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 8.12.2011 року визнано
протиправною бездіяльність державного
виконавця Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції щодо закриття виконавчого
провадження та скасовано постанову
державного виконавця від 10.11.2009 року
про закінчення виконавчого
провадження з приводу виконання
виконавчого листа №2-550, виданого 10.02.2009
року Франківським районним судом м.
Львова з тих підстав, що ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначає підстави для закінчення
виконавчого провадження, однак, така
підстава як неможливість виконання
рішення суду без участі боржника чи
відсутності згоди підрядних
будівельних організацій на виконання
робіт даною статтею не передбачена.

5.04.2012 року на підставі заяви ОСОБА_2
відповідачем було відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-550/05, виданого 10.02.2009 року
Франківським районним судом м. Львова.
Надано строк для самостійного
виконання рішення до 12.04.2012 року.

12.04.2012 року, у зв'язку з тим, що вимоги
державного виконавця, визначені в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не були виконані
боржником ОСОБА_1, відповідачем було
прийнято постанову про накладення на
позивачку штрафу у розмірі 340 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що дії та постанови
відповідача про відкриття виконавчого
провадження та про накладення штрафу
прийняті відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження» та
були спрямовані на виконання рішення
суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його правильним з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
(тут і далі в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України,
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України, постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь в справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Згідно п. 7 ст. 7 КАС України
обов'язковість судових рішень є одним з
принципів адміністративного
судочинства.

Аналогічне випливає з п. 9 ст. 129
Конституції України.

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу», державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема, виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно ч.1 ст. 11 цього ж Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 75 цього ж
Закону, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Як видно з матеріалів справи,
постановою Франківського районного
суду м. Львова від 8.12.2011 року скасовано
постанову державного виконавця від
10.11.2009 року про закінчення виконавчого
провадження з приводу виконання
виконавчого листа №2-550, виданого 10.02.2009
року Франківським районним судом м.
Львова.

Враховуючи дану обставину, ОСОБА_2
повторно звернулася з заявою про
примусове виконання виконавчого листа
№ 2-550/05 від 10.02.2009 року у зв'язку з
протиправними діями державного
виконавця щодо закінчення виконавчого
провадження, що встановлено судовим
рішенням.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що постанова відповідача про
відкриття виконавчого провадження від
5.04.2012 року відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому не підлягає скасуванню.

У зв'язку з тим, що позивачка не
виконала добровільно рішення суду у
строк, встановлений державним
виконавцем в постанові про відкриття
виконавчого провадження від 5.04.2012 року,
постанова про накладення на ОСОБА_1
штрафу у розмірі 340 грн. є обґрунтованою
та відповідає вимогам ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Франківського районного м.
Львова від 15.06.2012 року в справі №
1326/3362/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський