Справа № 752/14901/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Антонова Н.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в міста Києва
на постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_2
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Києві як особа, що звільнена з
військової служби за вислугою років.

Починаючи з 15.05.1991 позивачу призначено
пенсію за вислугу років в розмірі 90%
грошового забезпечення відповідної
посади.

В зв'язку з підвищенням посадового
окладу осіб, які перебувають на
відповідній посаді, позивач звертався
до суду з вимогою зобов'язати
відповідача здійснити відповідні
перерахунки пенсії.

Постановою Голосіївського районного
суд м. Києва від 18.02.2014 залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.05.2014 року
зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 в
період з 23.09.2010 по 31.03.2012 на підставі
Довідки про розмір грошового
забезпечення відповідної посади від
03.12.2013, а також починаючи з 01.04.2012 на
підставі Довідки про розмір грошового
забезпечення відповідної посади від
13.09.2013.

На виконання рішення суду Головним
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві здійснено перерахунок пенсії
ОСОБА_2

Вважаючи, що такий перерахунок
відповідачем здійснено з порушенням
прав та з метою їх відновлення ОСОБА_2
звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві, які полягають у
зменшенні розміру пенсії ОСОБА_2, яка
призначена у процентному
співвідношенні до відповідних сум
грошового забезпечення з 90% до 80% є
неправомірними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України, Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (який набрав чинність з 01.10.2011)
внесені зміни до статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб».

Згідно частини 2 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» максимальний розмір
пенсії, обчислений відповідно до цієї
статті, не повинен перевищувати 80
процентів відповідних сум грошового
забезпечення.

Відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, які мають
вислугу 20 років і більше (пункт "а"
статті 12): за вислугу 20 років - 50
процентів, а звільненим у відставку за
віком або за станом здоров'я - 55
процентів відповідних сум грошового
забезпечення (стаття 43); за кожний рік
вислуги понад 20 років - 3 проценти
відповідних сум грошового
забезпечення.

Отже пенсія особам, звільненим з
військової служби, встановлюється як
відсоткове співвідношення до
відповідного грошового забезпечення.

Основний розмір пенсії позивачу
призначений у розмірі 90% грошового
забезпечення відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» у редакції дійсній на час
призначення пенсії.

Згідно частини 2 прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, статтею 22 Конституції
України закріплені права і свободи, які
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсязі
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян
які під час проходження служби, так і
після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба у Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно - правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

А отже, з огляду на викладене, слід
констатувати, що при перерахунку
пенсії має застосовуватися норма, що
визначала розмір пенсії у відсотках,
яка діяла на момент призначення пенсії.

Відтак, з урахуванням викладеного,
після детального з'ясування обставин
справи та аналізу законодавчих норм,
суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що при перерахунку пенсії
позивача має застосовуватися норма, що
визначає розмір пенсії у відсотках, яка
діяла на момент призначення пенсії, а
тому внесені Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» зміни щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії
військовослужбовцям у разі реалізації
ними права на пенсійне забезпечення, а
не перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України
від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13) та
від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13), а
також в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2014 (справа №К/800/ 60589/13).

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві - залишити без задоволення,
а постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року -
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.