Справа № 1304/2789/12
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/36222/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів
Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за

касаційною скаргою Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради

на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 06 липня 2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року

у справі № 1304/2789/12

за позовом ОСОБА_2

до Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради,

третя особа: Львівське комунальне
підприємство «Снопківське»

про визнання протиправним та
скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, в якому просив
визнати протиправним та скасувати
розпорядження Голови Галицької
районної адміністрації м. Львова «Про
приведення квартири АДРЕСА_1 до
попереднього стану» від 11 лютого 2011
року № р-59.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 06 липня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування судами обставин
справи, просить рішення судів
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову. Вимоги
мотивують тим, що спірне розпорядження
прийнято у відповідності до вимог
закону, так як позивач самовільно
перепланував та переобладнав належну
йому квартиру, що є порушення вимог
закону. Зазначене є підставою для
зобов'язання позивача привести його
квартиру до попереднього стану.

В запереченнях, що надійшли на адресу
суду, позивач просить суд касаційну
скаргу залишити без задоволення
рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено наступні обставини.
Відповідно до акту обстеження
технічного стану квартири від 14 січня
2011 року, складеного комісією,
встановлено, що позивач здійснив
перепланування, а саме: самовільно в
приміщенні 12-1 пл. 16,0 м2 влаштована
перегородка з гіпсокартону, а також
демонтовано перегородку, унітаз,
кахельну нішу. Встановлено конвектор,
вибито вікно в приміщенні кухні.

На підставі листа ЛКП «Снопківське»
від 14 січня 2011 року щодо самовільного
перепланування квартири АДРЕСА_1,
здійсненого власником гр. ОСОБА_2,
міжвідомчою комісією Галицького
району, відповідно до протоколу № 2 від
18 січня 2011 року, вирішено зобов'язати
гр. ОСОБА_2 за власні кошти привести
квартиру АДРЕСА_1 до попереднього
стану, а саме демонтувати самовільно
влаштовану перегородку та відновити
самовільно демонтовані перегородки на
площі житлової кімнати, закласти
самовільно вибите вікно та двері на
горище будинку, відновити існуюче
опалення в квартирі та демонтувати
самовільно влаштований парапетний
конвектор, газову плиту та умивальник
на площі житлової кімнати по причині
відсутності дозвільних документів,
порушення норм ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові
будинки. Реконструкція та капітальний
ремонт» п. 8.11 «Забороняється при
реконструкції і капітальному ремонті
розміщати кухні і санвузли (ванні
кімнати, туалети) над і під житловими
кімнатами».

Розпорядженням Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
«Про приведення квартири АДРЕСА_1 до
попереднього стану» від 11 лютого 2011
року № р-59, зокрема, затверджено
висновок міжвідомчої комісії
Галицького району (протокол № 2 від 18
січня 2011 року); зобов'язано гр. ОСОБА_2 -
власника квартири АДРЕСА_1 за власні
кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до
попереднього стану.

Головним державним інспектором
відділу контролю забудови території №
1 інспекції Державного архітектурного
контролю у Львівській області
проведено розгляд і перевірку заяви гр.
ОСОБА_3, скерованої листом прокуратури
м. Львова з приводу правомірності
здійснення ОСОБА_2 перепланування
квартири АДРЕСА_1. За наслідками
проведення перевірки складено акт №
25/02г від 23 лютого 2011 року, яким
встановлено, що планування квартири
відповідає технічному паспорту,
відхилень від вимог містобудування не
виявлено. Інспекція ДАБК у Львівській
області на момент проведення перевірки
не вбачала правових підстав для вжиття
заходів адміністративного характеру
та повідомлено заявника - ОСОБА_3 та
голову Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради.

Крім того, 07 жовтня 2011 року комісією в
складі головного інженера ЛКП
«Снопківське», майстра поточного
ремонту, майстра житлового фонду
складено акт про те, що на даний час
роботи по ремонту квартири не
проводились, планування квартири
відповідає технічному паспорту,
відхилень від вимог містобудування не
виявлено.

В подальшому, 14 березня 2012 року
вказаною комісією складено акт про
недійсність акту від 07 жовтня 2011 року.

Вважаючи розпорядження від 11 лютого 2011
року № р-59 незаконним, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що акти перевірки квартири
АДРЕСА_1 містять суперечливі відомості,
тому не можуть бути прийняті до уваги в
якості доказу. При цьому, власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.
Також, суду не надано належних доказів
факту здійснення позивачем
переобладнання чи перепланування
квартири, які б порушували вимоги у
сфері містобудування.

Проте суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЖК Української
РСР переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Переобладнання і
перепланування жилого приміщення
допускаються за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та
наймодавця і з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Згідно з ст. 152 ЖК Української РСР
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Як встановлено судами, підставою для
прийняття оскаржуваного розпорядження
є, зокрема, лист ЛКП «Снопківське» від 14
січня 2011 року, в якому йдеться про
самовільне перепланування квартири.

Визначення терміну «перепланування»
наведено в Правилах утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 р. № 76 (далі - Правила),
відповідно до яких, до елементів
перепланування жилих приміщень
належать: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і влаштування
дверних прорізів, улаштування і
переустаткування тамбурів, прибудова
балконів на рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Згідно з п. 1.4.6 Правил власник, наймач
(орендар) жилого будинку, жилого чи
нежилого у жилому будинку приміщення,
що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, що
призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту, зобов'язаний
за свій рахунок привести це приміщення
до попереднього стану.

При цьому, абз. 53-91 п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 р. № 127 визначено випадки, які не
належать до самочинного будівництва.

В порушення вказаних норм
матеріального права судами не
спростовано та не підтверджено
обставину щодо самовільного
перепланування позивачем належної
йому квартири. Так, посилаючись на
суперечливі відомості актів перевірки,
суди дійшли висновку про відсутність
доказів, які б могли підтвердити факт
перепланування чи переобладнання
квартири позивачем. Також судами не
надано оцінки обставинам щодо
порушення позивачем норм ДБН В.3.2-2-2009
«Житлові будинки. Реконструкція та
капітальний ремонт».

Однак, керуючись принципом офіційного
з'ясування обставин у справі та
відповідно до ч. 4 ст. 11, ч. 5 ст. 71 КАС
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Суд касаційної інстанції зазначає, що в
разі неможливості встановити вказані
обставини на підставі зібраних
доказів, такі обставини можуть бути
встановлені, зокрема, шляхом
проведення відповідної експертизи
відповідно до ч. 1 ст. 81 КАС України.

Разом з тим, з метою з'ясування
законності оскаржуваного
розпорядження з перевіркою обставин,
визначених ч. 3 ст. 2 КАС України, судам
необхідно встановити чи мав позивач
дозвіл виконавчого комітету місцевої
ради щодо переобладнання чи
перепланування належної йому квартири,
в разі здійснення ним такого
переобладнання чи перепланування.

Крім того, матеріали справи містять два
різні технічні паспорти на квартиру, що
належить позивачу. Як встановлено,
оскаржуваним розпорядженням від 11
лютого 2011 року № р-59, позивача
зобов'язано, зокрема, за власні кошти
привести квартиру АДРЕСА_1 до
попереднього стану.

Невстановлення обставини який із
технічних паспортів на квартиру
АДРЕСА_1 є чинним, унеможливлює
з'ясування до якого попереднього стану
вказану квартиру необхідно привести
позивачу, що є передумовою для
встановлення законності оскаржуваного
розпорядження від 11 лютого 2011 року №
р-59.

Таким чином, судами неповно
встановлені обставини у справі, без їх
встановлення неможливо повно, всебічно
та об'єктивно дати оцінку спірному
розпорядженню.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має
повноважень виправити допущені судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінити докази, що мають значення для
справи, і в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 06 липня 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню,
проте може бути переглянута з підстав,
у строк та у порядку, визначених
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді