Справа № 825/2557/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2557/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Підгорного К.Є. Бисикало Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Фірма «Голд Транс» до
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Приватне підприємство
«Фірма «Голд Транс» звернулося до
Чернігівського окружного
адміністративного суду із позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2014 №
.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
21.07.2014 № .

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
період з 23.06.2014 по 26.06.2014 Державною
податковою інспекцією у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області було проведено
позапланову виїзну перевірку ПП «Фірма
«Голд Транс» () з питань
достовірності, повноти нарахування
податку на додану вартість по
податковій декларації з податку на
додану вартість за квітень-травень 2012
року, січень-жовтень 2013 року та
декларації з податку на прибуток
підприємства за відповідний період.

В ході проведення перевірки податковим
органом встановлено порушення
позивачем вимог п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2,
п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України в
результаті чого ПП «Фірма «Голд Транс»
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет на загальну суму 1 328 635,00
грн. у т.ч.: за квітень 2012 року на суму
ПДВ 13 717,00 грн., за травень 2012 року на
суму ПДВ 5 017,00 грн., за січень 2013 року на
суму ПДВ 76 000,00 грн., за лютий 2013 року на
суму ПДВ 120 000,00 грн., за березень 2013 року
на суму ПДВ 120 000,00 грн., за квітень 2013
року на суму ПДВ 170 000,00 грн., за травень
2013 року на суму ПДВ 225 000,00 грн., за
червень 2013 року на суму ПДВ 199 833,00 грн.,
за липень 2013 року на суму ПДВ 206 235,00 грн.,
за серпень 2013 року на суму ПДВ 65 000,00
грн., за вересень 2013 року на суму ПДВ 99
000,00 грн., за жовтень 2013 року на суму ПДВ
28 833,00 грн.

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено Акт перевірки
від 08.07.2014 № 1603/22/37199162 на підставі якого
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2014 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на
загальну суму 1 992 955,00 грн., в т.ч. за
основним платежем 1 328 635,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 664 320,00 грн.

Вважаючи вказане податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області протиправними
та такими, що підлягає скасуванню,
позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем були надані всі первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської діяльності.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з
безпосереднім придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень податкового
законодавства вбачається, що право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за наступних умов:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
супроводжують операції певного виду та
підтверджують їх фактичне виконання;
наявності у покупця належним чином
складеної податкової накладної, яка
має усі обов'язкові реквізити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Колегія суддів зазначає, що із
системного аналізу положень цих норм
законодавства України вбачається, що
податковий кредит є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послу), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Отже, виникнення права платника
податку на податковий кредит є
наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

При цьому, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що
судам належить звертати особливу увагу
на дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що умовою для виникнення у платника
податку права на формування
податкового кредиту є придбання
платником податків товарів (послуг) для
використання їх в своїй господарській
діяльності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
02.01.2012 та 01.02.2013 між Публічним
акціонерним товариством «САН ІнБев
Україна», як замовником, та ПП «ФІРМА
«ГОЛД ТРАНС», як перевізником, були
укладені договори перевезення
вантажів № та № ,
відповідно до умов яких перевізник
зобов'язався доставляти довірені йому
замовником вантажі до пункту
призначення та видавати їх
вантажоодержувачам, вказаним
замовником у відповідних замовленнях
на перевезення, а замовник зобов'язався
сплачувати за перевезення вантажів
встановлену сторонами плату.

Згідно п. 10.2 вказаних договорів, у
випадку відсутності у перевізника
необхідного для здійснення перевезень
автотранспорту виконання даного
договору здійснюється з врахуванням
наступного: перевізник має право
укладати договори субперевезення чи
договори на транспортно-експедиційне
обслуговування (на умовах додатково
погоджених замовником), в результаті
яких зобов'язання з перевезення
вантажів, що витікають з даного
договору, будуть виконувати треті
особи, що мають необхідний для цього
автотранспорт, а перевізник буде
набувати надані третіми особами
послуги і передавати їх замовнику за
даним договором, в будь-якому разі
матеріально відповідальною особою
перед замовником та/або
вантажоотримувачем залишається
перевізник. Перевізник є
відповідальний за наявність у осіб, що
залучаються ним для виконання цього
договору відповідних дозволів та
ліцензій.

Отже, укладеними між ПАТ «САН ІнБев
Україна» та ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС»
договорами перевезення вантажів
передбачалась, як можливість виконання
позивачем перевезень самостійно, так і
можливість придбання послуг з
перевезення вантажів у третіх осіб з
наступною їх передачею ПАТ «САН ІнБев
Україна», що фактично є наданням
транспортно-експедиційних послуг.

Враховуючи, що обсяг послуг з
перевезення вантажів, який ПАТ «САН
ІнБев Україна» замовляло за згаданими
вище договорами, перевищував
можливості ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС»
надання їх з використанням лише
наявних у підприємства транспортних
засобів, позивач з метою належного
виконання цих договорів залучав до
надання послуг й інших осіб.

Так, зокрема, з цією метою 01.04.2012 між ПП
«ФІРМА «ГОЛД ТРАНС», як замовником, та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
(АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), як перевізником, було укладено
договір перевезення вантажу,
відповідно до умов якого перевізник
зобов'язався приймати до перевезення і
доставляти довірений йому
відправником вантаж до пункту
призначення та видавати особі, яка має
право отримання вантажу (одержувачеві),
а замовник зобов'язався оплатити
надані послуги по перевезенню вантажу.

03.04.2012 між ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС», як
замовником, та товариством з обмеженою
відповідальністю «Транслойд» (73026, м.
Херсон, проспект Ушакова, буд. 73, кв. 1,
), як виконавцем, було
укладено договір надання
транспортно-експедиційних послуг,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язався наявними в нього
вантажними автомобілями доставляти
вказані замовником вантажі до пунктів
призначення та видавати їх особам, які
мають право на одержання вантажів, а
замовник зобов'язався виконані на його
замовлення перевезення вантажів
приймати та оплачувати Виконавцю їх
вартість.

01.11.2012 між ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС», як
замовником, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гатіора» (04123, м.
Київ, вул. Червонопільська, буд. 5, ), як експедитором, було
укладено договір надання послуг №
01/11-12, відповідно до п. 1.1 якого
експедитор брав на себе зобов'язання
від свого імені за винагороду,
визначену в п. 3 цього договору та за
рахунок замовника виконати або
організувати виконання комплексу
послуг з транспортно-експедиційного
обслуговування.

На виконання вказаних вище договорів,
ПАТ «САН ІнБев Україна» замовляло
перевезення вантажів у ПП «ФІРМА «ГОЛД
ТРАНС», а позивач, в свою чергу,
замовляв виконання цих самих
перевезень, зокрема, у ТОВ «Транслойд»,
ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Гатіора».

Тобто, за укладеними з ТОВ «Транслойд»,
ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Гатіора» договорами
ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС» замовляло
транспортно-експедиційні послуги, які
потрібні були позивачу для надання
послуг з перевезення вантажів за
договорами перевезення вантажів від
02.01.2012 № та від 01.02.2013 № ,
укладеними із ПАТ «САН ІнБев Україна».

Здача-прийняття наданих
транспортно-експедиційних послуг
оформлялась актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг).

Отримання ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС»
транспортно-експедиційних послуг від
ТОВ «Транслойд» у квітні 2012 року
підтверджують наступні первинні
документи, наявні в матеріалах справи:
договір надання
транспортно-експедиційних послуг від
03.04.2012; акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг); податкові накладні;
платіжні доручення.

Отримання ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС»
транспортно-експедиційних послуг від
ФОП ОСОБА_7 у квітні-травні 2012 року
підтверджують наступні первинні
документи, наявні в матеріалах справи:
договір перевезення вантажів від
01.04.2012; акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг); податкові накладні;
платіжні доручення;

Отримання ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС»
транспортно-експедиційних послуг від
ТОВ «Гатіора» у січні-жовтні 2013 року
підтверджують наступні первинні
документи, наявні в матеріалах справи:
договір надання послуг від 01.11.2012 №
01/11-12; акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг); податкові накладні;
платіжні доручення.

Подальшу передачу отриманих від ТОВ
«Транслойд», ФОП ОСОБА_7 та ТОВ
«Гатіора» послуг ПАТ «САН ІнБев
Україна» підтверджують наступні
первинні документи наявні в матеріалах
справи: договір перевезення вантажів
від 02.01.2012 № ; договір перевезення
вантажів від 01.02.2013 № ; акти
надання послуг.

Облік операцій з придбання
транспортно-експедиційних послуг у ТОВ
«Транслойд», ФОП ОСОБА_7 та ТОВ
«Гатіора» в бухгалтерському обліку ПП
«ФІРМА «ГОЛД ТРАНС» підтверджують
оборотно-сальдові відомості по рахунку
631, наявні в матеріалах справи.

Крім цього, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представником
позивача надано для огляду колегії
суддів копії товарно-транспортних
накладних, які належним чином завірені
та оформлені у відповідності до вимог
законодавства.

Всі зазначені вище документи підписані
та скріплені печатками сторін та мають
всі реквізити, як того вимагає чинне
законодавство України.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що відповідачем не
надано доказів, які б свідчили про те,
що документи, виписані на виконання
вищевказаних договорів, були
сфальсифікованими, як і не надано
відомостей про звернення до
правоохоронних органів у зв'язку з
виявленими порушеннями складання
завідомо неправдивих документів
звітності.

З вказаного слідує, що належними та
допустимими доказами відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, відтак, правочини,
укладені позивачем з ТОВ «Транслойд»,
ФОП ОСОБА_7, ТОВ «Гатіора», ПАТ «САН
Інбев Україна» відповідають нормам
чинного законодавства України,
фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення дослідженої
судом господарської діяльності
позивача з контрагентом, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та
податковими накладними, які виписані
на виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач, в обґрунтування
правомірності винесення ним спірного
податкового повідомлення-рішення,
посилається на отриману від ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві довідку про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ГАТІОРА» (код за ) щодо
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період з 01.01.2013
по 31.01.2014, 20.03.2014 № 148/26-56-22-01-03/38091733,
згідно якого: зустрічну звірку
неможливо провести у зв'язку з тим, що
ТОВ «ГАТІОРА» (код за ) та
його посадові особи відсутні за
фактичною адресою: м. Київ, вул.
Червонопільська, буд. 5. Також,
відповідач посилається на отриманий
від ДПІ у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві листом від 16.04.2014
№ 820/7/26-56-22-01-10 висновок від 09.04.2014 № 109 по
ТОВ «ГАТІОРА» (код за )
експерта сектору технічної експертизи
документів та почеркознавчої
експертизи відділу криміналістичної
експертизи НДЕКЦ при УМВС України на
Південно-Західній залізниці, згідно
якого встановлено, що підписи від імені
директора ТОВ «Гатіора», гр. ОСОБА_8 в
досліджуваних документах виконані
різними особами також на те, що до ГОВ
ДПІ у м. Чернігові направлено службову
записку № 324/22/25-26-22-03-15 від 27.05.2014, з
метою дослідити реальність здійснення
та надати всю наявну оперативну
інформацію стосовно взаємовідносин
між ПП «ФІРМА «ГОЛД ТРАНС» та ТОВ
«ГАТІОРА» (код за ), опитати
водіїв, що здійснювали перевезення
товару, встановити власників
автомобілів, однак, станом на 08.07.2014
відповідь не надходила.

Згідно вказаних актів, податкові
органи дійшли висновку про те, що
господарські операції з контрагентами
позивача не підтверджуються, виходячи
з врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
засобів для транспортування та іншого
майна, які економічно необхідні для
здійснення господарських операцій у
зазначених обсягах, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності.

Враховуючи наведене, відповідач дійшов
висновку, що правочини між позивачем та
ТОВ «Транслойд», ФОП ОСОБА_7, ТОВ
«Гатіора», ПАТ «САН Інбев Україна» є
такими, що вчинені без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювались
даними правочинами.

Суд апеляційної інстанції вважає такі
посилання необґрунтованими з огляду на
наступне.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установлено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то вони вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними. Саме
такими відомостями керувався позивач у
процесі договірних відносин з
контрагентами.

Колегією суддів встановлено, що на час
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Транслойд», ФОП ОСОБА_7, ТОВ
«Гатіора», ПАТ «САН Інбев Україна»,
останні були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ,
що сторонами не заперечується.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
за змістом інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11 від 02.06.2011 року, при дослідженні
факту здійснення господарської
операції оцінюватися повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
зазначені господарські операції
носили реальний характер та були
виконані сторонами належним чином, а
тому суму податкового кредиту
позивачем було сформовано правомірно.

Відповідачем не наведено
беззаперечних доводів та не подано
будь-яких належних доказів, які б могли
свідчити про недобросовісність
позивача, як платника податків або про
наявність обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди, факт здійснення
господарських операцій, за наслідками
виконання яких у позивача виникло
від'ємне значення податку.

Податковим органом також не було
надано рішення суду в цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
«безтоварності» здійснених позивачем
господарських операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що господарські
операції позивача з ТОВ «Транслойд»,
ФОП ОСОБА_7, ТОВ «Гатіора», ПАТ «САН
Інбев Україна» спричинили реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Що ж стосується твердження відповідача
про те, що правочини, укладені між
позивачем та ТОВ «Транслойд», ФОП
ОСОБА_7, ТОВ «Гатіора», ПАТ «САН Інбев
Україна» є нікчемними, то з цього
приводу колегія суддів зазначає, що
апеляційна скарга не містить доводів
для визнання їх такими, згідно з діючим
законодавством.

Таким чином, судом першої інстанції
надано ґрунтовний аналіз нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, що об'єктивно
викладено в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачами не
було доведено законність та
обґрунтованість прийнятого ним
рішення та вчинених дій, а тому суд
першої інстанції дійшов правильних
висновків про обґрунтованість
позовних вимог та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
21.07.2014 № .

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 19.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.