Справа № 2а-437/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/58435/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 13 квітня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду
від 04 вересня 2012 року у справі
№2а-437/12/2670 за позовом ОСОБА_4 до
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації, Київської
міської державної адміністрації про
визнання бездіяльності протиправною,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації,
Київської міської державної
адміністрації в якому, з урахуванням
уточнень позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації щодо
підготовки міжвідомчою комісією з
питань надання дозволу на проектування
та будівництво об'єктів містобудування
жилого (нежилого) фонду Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації розпорядження про
визнання квартири АДРЕСА_1 непридатною
для проживання;

- визнати протиправним та скасувати
рішення міжвідомчої комісії з питань
надання дозволу на проектування та
будівництво об'єктів містобудування
жилого (нежилого) фонду Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації (протокол від 06
листопада 2007 року № 37) про відмову у
підготовці розпорядження
Солом'янської районної державної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання квартири АДРЕСА_1 непридатною
для проживання;

- зобов'язати Київську міську державну
адміністрацію протягом місяця
підготувати всі необхідні документи
для розгляду питання про визнання
квартири АДРЕСА_1 непридатною для
проживання;

- зобов'язати Київську міську державну
адміністрацію протягом місяця винести
на розгляд відповідної комісії
розпорядження про визнання квартири
АДРЕСА_1 непридатною для проживання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначив, що затягування відповідачем
протягом довготривалого часу
вирішення питання щодо визнання
квартири АДРЕСА_1 непридатною для
проживання порушує передбачені
законом права позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 квітня 2012 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 вересня 2012 року, ОСОБА_4 звернувся
з касаційною скаргою, у якій просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанції, та ухвалити
нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
Солом'янської РДА з проханням визнати
квартиру АДРЕСА_1 непридатною для
проживання. До заяви долучив акт
будівельної лабораторії КП
«Київжитлоспецексплуатація» від 10
серпня 2006 року № 141/03 про обстеження
квартири АДРЕСА_4. Згідно з висновком
зазначеного акта згадана квартира не
відповідає нормативним вимогам щодо
житла, визначеним пунктом 2.5 ДБН
В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки», відповідно
до якого розміщення житлових приміщень
у цокольних, підвальних і підземних
поверхах житлових будинків не
допускається.

06 листопада 2007 року міжвідомча комісія
з питань надання дозволів на
проектування та будівництво об'єктів
містобудування жилого (нежилого) фонду
району при Солом'янській РДА (протокол
від 06 листопада 2007 року № 37) за
результатами розгляду заяви ОСОБА_4
вирішила відмовити йому у підготовці
розпорядження Солом'янської РДА про
визнання квартири АДРЕСА_1 непридатною
для проживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку про те, що відмова
відповідача у підготовці
розпорядження про визнання квартири
непридатною для проживання, з
урахуванням документів обстеження
квартири позивача, є законною.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пп. 5, 9 п. б ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать, зокрема, облік відповідно до
закону житлового фонду, здійснення
контролю за його використанням; облік
нежилих приміщень на відповідній
території незалежно від форм
власності, внесення пропозицій їх
власникам щодо використання таких
приміщень для задоволення потреб
територіальної громади.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є їх виконавчі
комітети, відділи, управління та інші
створювані радами виконавчі органи.

Згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки»,
житловим приміщенням є опалюване
приміщення, розташоване у надземному
поверсі, призначене для цілорічного
проживання і яке відповідає
санітарно-епідеміологічним вимогам
щодо мікроклімату і повітряного
середовища, природного освітлення,
допустимих рівнів нормованих
параметрів відносно шуму, вібрації,
ультразвуку та інфразвуку, електричних
та електромагнітних полів та
іонізуючого випромінювання.

Відповідно до норм житлового
законодавства житловий будинок
складається з обладнаних квартир
(квартири) та допоміжних приміщень.

Житловий будинок (приміщення) має бути
призначеним та придатним для
постійного проживання в ньому, а отже
відповідати нормам щодо опалення,
санітарно-епідеміологічним вимогам,
параметрам шуму, вібрації,
випромінювання тощо.

Придатність житла для проживання
визначається шляхом обстеження
житлових будинків згідно з Положенням
про порядок обстеження стану жилих
будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним
вимогам та визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для
проживання, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189
(далі-Положення).

Згідно з пунктом 1 Положення, жилі
будинки державного і громадського
житлового фонду підлягають плановому
суцільному обстеженню з метою
встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам.

Відповідно до пункту 3 Положення,
обстеження стану жилих будинків
провадиться інженерно-технічними
працівниками житлово-експлуатаційних
організацій за участю представників
громадськості. У разі необхідності до
обстеження жилих будинків залучаються
фахівці проектних і науково-дослідних
організацій та органів і закладів
санітарно-епідеміологічної служби.

Пунктом 5 Положення передбачено, якщо
під час обстеження стану жилих
будинків буде виявлено
невідповідність санітарним і
технічним вимогам цих будинків (жилих
приміщень), яку можливо і доцільно
усунути шляхом проведення
капітального ремонту,
житлово-експлуатаційна організація
вирішує в установленому порядку
питання про проведення такого ремонту.

У разі неможливості або недоцільності
проведення капітального ремонту
житлово-експлуатаційна організація
вносить до виконкому районної, міської,
районної у місті Ради народних
депутатів пропозицію про визнання
жилого будинку (жилого приміщення)
таким, що не відповідає вказаним
вимогам і є непридатним для проживання.

При цьому додаються такі документи: а)
акт обстеження стану жилого будинку з
відповідним висновком; б) технічний
паспорт жилого будинку з даними про
його фізичну зношеність; в) висновок
проектної або науково-дослідної
організації (при необхідності) щодо
технічного стану жилого будинку
(жилого приміщення) та про неможливість
або недоцільність проведення
капітального ремонту будинку (жилого
приміщення); г) висновок органу або
закладу санітарно-епідеміологічної
служби щодо відповідності жилого
будинку (жилого приміщення) санітарним
вимогам.

Зазначені вище правові положення дають
підстави для висновку, що зверненню до
виконкому районної, міської, районної у
місті Ради народних депутатів з
пропозицією визнати жиле приміщення
непридатним для проживання має
передувати складення відповідними
інженерно-технічними працівниками
житлово-експлуатаційної організації
акту обстеження стану жилого
приміщення із зазначенням у ньому
обґрунтованих висновків про
невідповідність цього приміщення
санітарним і технічним вимогам, які
неможливо усунути шляхом проведення
капітального ремонту.

Так, житлово-експлуатаційною
організацією щодо вищевказаної
квартири є ДЕЖ (дільниця по
експлуатації житла) №902 КП УЖГ
Солом'янського району, що
підтверджується довідкою ДЕЖ №902 від 05
листопада 2007 року № 1253 про реєстрацію
позивача та членів його сім'ї у
квартирі АДРЕСА_1.

Однак, як вбачається з протоколу
міжвідомчої комісії з питань надання
дозволів на проектування та
будівництво об'єктів містобудування
жилого (нежилого) фонду району при
Солом'янській РДА від 06 листопада 2007
року № 37, позивачу відмовлено у
задоволенні заяви з тих підстав, що в
акті будівельної лабораторії КП
«Київжитлоспецексплуатація» від 10
серпня 2006 року, який було надано
позивачем до заяви, не зазначено
негативні фактори, які не можуть бути
усунені шляхом проведення ремонтних
робіт, не надано обґрунтовані висновки
про неможливість або недоцільність
проведення капітального ремонту
жилого приміщення по усуненню
недоліків. Також відсутній висновок
санітарно-епідеміологічної служби
щодо невідповідності жилого
приміщення санітарним нормам у
відповідності до вимог пункту 5
постанови Ради Міністрів УРСР від 26
квітня 1984 року № 189.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що подання цього акта
не позбавляє позивача необхідності
подати до міжвідомчої комісії акт,
складений відповідними
інженерно-технічними працівниками ДЕЖ
№ 902, з відповідними у ньому висновками,
а також інші документи, передбачені
пунктом 5 Положення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірними висновки судів, що
відмова відповідача є правомірною,
оскільки зазначені вище обставини
унеможливили прийняття Солом'янською
РДА рішення про визнання непридатною
для проживання АДРЕСА_1.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: