Справа № 804/734/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/734/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" жовтня 2014 р.

справа № 804/734/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 р. у справі № 804/734/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області,

третя особа - Дніпропетровська міська рада,

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 р. в задоволені позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що розмір орендної плати позивачем було розраховано з порушенням пункту 276.3 статті 276 Податкового кодексу України, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з’ясування обставин по справі та порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Позивач, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Перспектива Інвестмент» (орендар) укладені наступні договори оренди земельних ділянок, з врахуванням додаткових угод, із визначеним рішеннями міської ради цільового призначення таких ділянок «Землі історико-культурного призначення»:

ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська провела документальну невиїзну перевірку ТОВ «Перспектива Інвестмент» з питання повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.01.2011 року по 31.10.2013 року, за результатами якої 20.11.2013 року складено акт №2218/1583/31850716.

Згідно висновку акта перевірки, платником податків допущено порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 та пункту 276.3 статті 276 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем за 2011-2013 рр. занижено розмір орендної плати за земельні ділянки на 177884,18 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Особливості встановлення ставок земельного податку врегульовані статтею 276 Податкового кодексу України, згідно п. 276.3. якої визначено, що податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у розмірі, обчисленому відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу із застосуванням таких коефіцієнтів: міжнародного значення - 7,5; загальнодержавного значення - 3,75; місцевого значення - 1,5.

Відповідно до пункту «д» статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких визначено землі історико-культурного призначення.

Порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок врегульовано статтею 20 Земельного кодексу України. Так, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Зміна цільового призначення земельних ділянок історико-культурного призначення, що перебувають у комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 53 статтею 20 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

З матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки віднесені відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування до категорії «Землі історико-культурного призначення», що знайшло відображення в договорах оренди.

Отже, позивач мав розраховувати орендовану плату за земельні ділянки, що належать до категорії «Землі історико-культурного призначення», із застосуванням коефіцієнту 1,5.

Доводи позивача, стосовно того, що судом першої інстанції не встановлено та відповідачем не надано жодних доказів того, що орендовані земельні ділянки знаходяться на території та об’єкті історико-культурного призначення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки категорія орендованих земель була встановлена органом місцевого самоврядування. У разі незгоди позивача із вказаними обставинами він має право на оскарження в судовому порядку правомірності віднесення орендованих земельних ділянок до зазначеної категорії.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 р. у справі № 804/734/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун