Справа № 580/1291/14-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 580/1291/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 - представника позивача
ОСОБА_1 на постанову Лебединського
районного суду Сумської області від
10.10.2014р. по справі № 580/1291/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області третя
особа Управління
житлово-комунального господарства
Лебединської міської ради

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лебедині та Лебединському районі
Сумської області, третя особа:
Управління житлово-комунального
господарства Лебединської міської
ради, в якому просив:

-визнати протиправним та скасвувати
рішення відповідача від 04.06.2014 року № 14
про повернення надміру виплаченої суми
пенсії на рахунок Пенсійного фонду
України.

Постановою Лебединського районного
суду Сумської області від 10.10.2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, представником
позивача подано апеляційну скаргу, в
якій він просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу вмотивовує тим, що
суд першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови порушив норми
матеріального права, вважає постанову
суду першої інстанції незаконною,
необґрунтованою та такою, що
протирічить діючому законодавству.

Під час судового засідання позивач та
його представник підтримали
апеляційну скаргу та просили суд її
задовольнити з підстав, викладених в
ній.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працював на посаді начальника
відділу комунального господарства
Лебединської міської ради.

Розпорядженням міського голови № 2-в
від 19.01.2011 року протягом 20, 21, 24-26 січня
2011 року на ОСОБА_1 було покладено
обов'язки начальника управління та
дозволено виплатити йому різницю в
посадових окладах.

Наказом по Управлінню ЖКГ Лебединської
міської ради № 3 26.01.2011 року ОСОБА_1 у
зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на службі в органах
місцевого самоврядування звільнено з
посади начальника відділу
комунального господарства, відповідно
до Закону України «Про державну
службу».

27.01.2011 року позивачем подано до
Пенсійного фонду підготовлену
бухгалтерією УЖКГ інформацію про
складові заробітної плати, в якій його
посадовий оклад було вказано в розмірі
1 460 грн., що відповідає посадовому
окладу начальника управління ЖКГ, а
надбавка за вислугу років в розмірі 392,5
грн., яка була нарахована виходячи з
розмірів окладу начальника управління.
Пенсія позивачу була нарахована і
виплачувалась виходячи з цієї
інформації.

21.02.2014 року у ході зустрічної перевірки
працівниками Управління ПФУ України в
м. Лебедині та Лебединському районі
достовірності даних про заробітну
плату у довідках, наданих для
призначення пенсії, проведеної на
підставі наказу по управлінню
пенсійного фонду від 17.02.2014 року було
встановлено розбіжності між довідками
про складові заробітної плати виданими
на ім'я ОСОБА_1 за №№ 3 та 12 від 26.01.2011
року та документальними даними
Управління ЖКГ Лебединської міської
ради, згідно яких його посадовий оклад
як начальника відділу становив 998 грн.,
а надбавка за вислугу років, обчислена
з врахуванням розмірів цього окладу
складає 277 грн. За результатами
перевірки проведено перерахунок
пенсії, розмір якої після цього склав 1
710 грн. 51 коп., обраховано суму переплати
пенсії, яка становить 19 443 грн. 98 коп.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі № 14 від 04.06.2014 року позивачеві
рекомендовано повернути зазначену
переплату в добровільному порядку, а в
разі непогашення переплати утримати її
в розмірі 20% місячного розміру пенсії
до повного погашення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
правових підстав для задоволення
позову, оскільки дійшов до висновку, що
оскаржуване рішення відповідача
прийнято у відповідності до вимог
діючого законодавства з урахуванням
встановлених в ході зустрічної
перевірки достовірності даних про
складові заробітної плати позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно Перехідних положень Закону
України «Про державну службу» на
посадових осіб органів місцевого
самоврядування поширюється дія Закону
України «Про державну службу».

Статтею 33 Закону України «Про державну
службу» № 3723-XII від 16.12.1993р. визначені
особливості оплати праці державних
службовців. Частиною 7 вказаної статті
встановлено, що державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Згідно пп. "г" пп.1 п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України № 268 від
09.03.2006р. «Про упорядкування структури
та умов оплати праці працівників
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів», надано право керівникам
органів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови, у межах затвердженого фонду
оплати праці спеціалістам і службовцям
(крім заступників керівників органів
виконавчої влади, прокуратури, судів та
інших органів керівників структурних
підрозділів та їх заступників) доплату
за виконання обов'язків тимчасово
відсутнього керівника або заступника
керівника структурного підрозділу - у
розмірі різниці між фактичним
посадовим окладом тимчасово
відсутнього керівника або заступника
керівника структурного підрозділу (без
урахування надбавок та доплати) і
посадовим окладом працівника, який
виконує обов'язки тимчасово
відсутнього керівника або заступника
керівника структурного підрозділу, у
разі, коли працівник, що виконує
обов'язки тимчасово відсутнього
керівника структурного підрозділу, не
є його заступником.

Отже, аналізуючи наведені правові
положення, судова колегія зазначає, що
державним службовцям установлюються
доплата у розмірі різниці між
фактичним посадовим окладом тимчасово
відсутнього керівника (без урахування
надбавок та доплати) і посадовим
окладом працівника, який виконує
обов'язки тимчасово відсутнього
керівника, а не оклад тимчасово
відсутнього керівника.

Згідно ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» заява про
призначення пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним
органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої
влади.

Органи Пенсійного фонду мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, видані ними для оформлення
пенсії, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі
та достовірність поданих відомостей
про осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, умови їх
праці та інших відомостей,
передбачених законодавством для
визначення права на пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому
порядку. На повернення переплачених
сум заробітної плати в передбачених
законом випадках з пенсії може бути
відраховано не більш як 50 відсотків
її розміру.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії відповідно до законів,
зазначених у п. 1 цієї постанови,
враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, ОСОБА_1 призначено на
роботу начальником відділу з оплатою
праці згідно штатного розпису і
звільнено на пенсію з цієї посади (а.с.
28, 69). Посадові оклади державних
службовців затверджуються штатними
розписами, згідно якого у ОСОБА_1 на
день звільнення посадовий оклад
складав 998 грн., а не 1460 грн., як
зазначено у довідці №12 від 26.01.2011 року.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
безпідставним є посилання позивача та
його представника про помилкове
застосування відповідачем при
перерахунку пенсії п. 3 Постанови КМУ №
865 «Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії», оскільки в тексті
зазначеного нормативного акту вказано,
що при нарахуванні пенсії враховується
не розмір нарахованої працівнику
заробітної плати взагалі, а розмір його
посадового окладу та відповідних
надбавок, що враховано і при складенні
тексту довідки про складові заробітної
плати, яка складається страхувальником
і форма якої затверджена Постановами
правління Пенсійного фонду України від
30.10.2008 року та від 04.09.2013 року (а.с.70,71).

З огляду на зазначені обставини справи
та вимоги законодавства України,
колегія судді підтверджує висновки
суду першої інстанції про відсутність
достатніх підстав та належних доказів
на підтвердження правомірності
заявлених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
Лебединського районного суду Сумської
області від 10.10.2014 року по справі №
580/1291/14-а прийнята з дотриманням норм
чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника позивача ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову Лебединського районного
суду Сумської області від 10.10.2014р. по
справі № 580/1291/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 08.12.2014 р.