Справа № А23/30 (17/81)
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/38369/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І.- головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську
Державної податкової служби (далі -
СДПІ)

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.05.2013

у справі № А23/630(17/81)

за позовом прокурора м. Кривого Рогу в
інтересах держави в особі СДПІ

до державного спеціалізованого
будівельно-монтажного тресту по
підземному будівництву і
реконструкції шахт, кар'єрів
"Кривбасшахтопроходка" (далі - Трест,
відповідач-1)

та товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Метал" (далі - Товариство,
відповідач-2)

про визнання недійним договору та
стягнення коштів.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року прокурор м. Кривого
Рогу в інтересах держави в особі СДПІ
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом, в
якому просив визнати недійсним договір
від 26.05.2004 № 27/179, укладений
відповідачами у справі; стягнути з
Тресту в доход держави грошовий
еквівалент належного за цим договором
товару в сумі 1 091 856 грн.; стягнути з
Товариства в доход держави кошти у
розмірі 1 091 856 грн., одержані за цим
договором.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.02.2012
позов задоволено повністю з тих
мотивів, що оспорюваний договір не був
спрямований на настання відповідних
цьому виду правочину правових
наслідків, опосередковувався
складенням його учасниками
підроблених документів з метою
імітації поставок товару та створення
завдяки цьому сприятливих податкових
наслідків.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.05.2013 назване рішення суду першої
інстанції скасовано; провадження у
справі закрито в частині позовних
вимог щодо визнання недійсним
зазначеного договору; в решті позову
відмовлено. У прийнятті цієї постанови
апеляційний суд виходив з того, що
спірний договір має ознаки нікчемного,
позаяк вчинений з порушенням
публічного порядку, у зв'язку з чим
встановлення його недійсності в
судовому порядку не вимагається;
пропуск прокурором м. Кривого Рогу
встановленого статтею 250
Господарського кодексу України (далі -
ГК) строку звернення з вимогами щодо
застосування
адміінстративно-господарських санкцій
в порядку частини першої статті 208 ГК
виключає можливість задоволення решти
позовних вимог.

Посилаючись на невідповідність
наведених висновків апеляційного суду
вимогам чинного законодавства та
дійсним обставинам справи, СДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення господарського суду
Дніпропетровської області зі спору.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для її задоволення з
урахуванням такого.

Згідно з частиною першою статті 207 ГК
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині

За правилами частини першої статті 208
ГК, якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами
- в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої
сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру
лише у однієї із сторін усе одержане
нею повинно бути повернено другій
стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход
держави.

Наведені законодавчо встановлені
положення до 1 січня 2011 року слід
застосовувати з урахуванням того, що
правочин, який вчинено з метою завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому
згідно з частиною першою статті 203 та
частиною другою статті 215 Цивільного
кодексу України є нікчемним, тобто
недійсним в силу закону, у зв'язку з чим,
як вірно зазначив апеляційний суд,
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Правильним є і висновок апеляційного
суду відносно того, що конфіскаційні
заходи, встановлені частиною першою
статті 208 ГК як
адміністративно-господарські санкції,
можуть бути застосовані в межах
строків давності, визначених статтею 250
цього Кодексу (протягом шести місяців з
дня виявлення порушення, але не пізніше
як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом). Таке
правозастосування відповідає
правовому регулюванню, чинному до 1
січня 2011 року.

У той же час слід зазначити, що висновок
про безпідставність застосування
штрафних санкцій не може поєднуватися
із висновком про відсутність
правопорушення. Адже в останньому
випадку звільнення особи від
відповідальності є наслідком
відсутності факту протиправності
діяння як обов'язкової підстави для
застосування до суб'єкта заходів
відповідальності.

Початок перебігу розглядуваного
строку визначений моментом виявлення
правопорушення, а його сплив - часом
вчинення правопорушення; у разі
недоведеності такого порушення строк
застосування штрафних санкцій не може
розпочатися, а відтак і не може бути
пропущений.

Тому при розгляді даного спору
апеляційний суд спочатку повинен був
надати правову оцінку оспорюваному
договору на предмет його відповідності
публічному порядку та лише у випадку
встановлення нікчемності
розглядуваного правочину перевірити
дотримання податковим органом строку,
передбаченого статтею 250 ГК, для
застосування до його учасників
розглядуваних конфіскаційних санкцій.

У справі, що переглядається,
нікчемність зазначеного договору була
належним чином встановлена судом
першої інстанції.

Так, під час дослідження обставин даної
справи господарський суд
Дніпропетровської області встановив,
що відповідно до умов договору від
26.05.2014 № 27/119 Товариство (продавець)
зобов'язалося поставити в адресу
відповідача-1 (покупець) злитки
нержавіючої сталі марки 08Х18Н10
загальною вартістю 1 091 856 грн. Виконання
цього договору оформлено складенням
видаткових накладних, податкових
накладних, платіжних доручень (за якими
Трест розрахувався за поставлений
товар); якість товару та його
відповідність ТУ У27.3-1-2003
засвідчена сертифікатами якості
виробника (ДНВП «Цирконій»).

Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 27.05.2011 у
кримінальній справі № 1-20/11/0408
(порушеній відносно посадових осіб
Тресту за статтями 212 (ухилення від
сплати податків), 364 (зловживання владою
або службовим становищем), 366 (службове
підроблення) Кримінального кодексу
України) встановлено обставини, які
свідчать про номінальне
документування операцій з поставки
Товариством вказаного товару та їх
відображення у податковому та
бухгалтерському на підставі
підроблених документів; вказаною
постановою звільнено службових осіб
Тресту від кримінальної
відповідальності за спливом строку
давності.

Обставини, встановлені у цій постанові,
знайшли своє підтвердження під час
вирішення даного спору в суді першої
інстанції, який встановив, що згідно з
інформацією, отриманою від виробника
зазначеного товару (ДНВП «Цирконій»)
вказані злитки ним не вироблялися,
технічні умови на цей товар не
затверджувалися та не реєструвалися в
уповноважених органах; ДНВП «Цирконій»
спростував виконання операцій з
поставки вказаних злитків приватному
підприємству «Мікст-2000» (який нібито їх
поставив у подальшому відповідачу-2).
Згідно з висновком науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при управлінні МВС України на
Придніпровській з.д. від 02.06.2005 № 379
відбитки штаму ДНВП «Цирконій» на
копіях сертифікатів є
електрографічним зображенням
відбитків трикутного штампу цього
підприємства, отриманими шляхом
копіювання та копіювальному апараті
або лазерному принтері.

Зазначені обставини були цілком
правильно розцінені судом першої
інстанції як свідчення спрямованості
умислу відповідачів у справі як сторін
вказаного договору на укладення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства і полягає у створенні
штучних підстав для отримання Трестом
податкової преференції у вигляді
податкового кредиту та штучного
формування валових витрат.

Водночас з огляду на те, що вчинення
розглядуваного правопорушення
відбулося у період з грудня по жовтень
2004 року, а даний позов про застосування
конфіскаційних санкцій подано лише у
березні 2006 року, то апеляційний суд
правомірно відмовив у задоволенні цих
вимог у зв'язку із збігом строку,
передбаченого статтею 250 ГК.

Тому, незважаючи на неповному
дослідження апеляційним судом
обставин спору, що входять до предмету
доказування у справі, прийняття
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом правильного по
суті спору рішення виключає
необхідність скасування його
постанови.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.05.2013 у справі № А23/630(17/81) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько