Справа № 820/16018/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 820/16018/14

Головуючий 1 інстанції: Спірідонов М.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

при секретарі Зарицька Т.В.

за участю:

представника позивача - Єлісєєв М.І.

представників відповідача - Нечевілова
І.М., Рязанцев В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
04.11.2014р. по справі № 820/16018/14

за позовом Публічне акціонерне
товариство «Концерн АВЕК та Ко»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Концерн АВЕК та Ко»,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
після уточнення позовних вимог просив
визнати недійсною та скасувати
індивідуальну податкову консультацію
СДПІ з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові МГУ
Міндоходів № 8225/10/28-09-43-03-23 від 29.08.14 р. в
частині роз'яснення щодо поширення на
розрахунки (платежі) за векселем вимог
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» в
частині строків розрахунку та
нарахування пені за несвоєчасний
розрахунок, що є відповіддю на друге
запитання, що містилось в запиті ПАТ
«Концерн АВЕК та Ко» від 20.08.14 р. № 766 до
СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Харкові МГУ Міндоходів
про надання податкової консультації;
зобов'язати СДПІ з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
МГУ Міндоходів надати ПАТ «Концерн
АВЕК та Ко» нову індивідуальну
податкову консультацію, з урахуванням
висновків суду.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 820/16018/14 позовні вимоги були
задоволено в повному обсязі.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 820/16018/14 та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на
апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги та пояснення
представників сторін у судовому
засіданні, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
листом № 766 від 20.08.14 p. позивач
звернувся до відповідача з проханням
надати індивідуальну податкову
консультацію з питань, що віднесені до
компетенції відповідача, стосовно
контролю за дотриманням строків
розрахунків в іноземній валюті.
Порушені у зверненні позивача питання,
що потребують роз'яснення, стосуються
застосування вексельної форми
розрахунків у зовнішньоекономічній
діяльності. Відповідачу для надання
консультації були поставлені наступні
запитання: 1) щодо можливості отримання
підприємством-резидентом, як
продавцем, від
підприємства-нерезидента, як
покупця, простого векселя зі
строком платежу за пред'явленням в
якості розрахунку за поставлені
(експортовані) товари; 2) щодо поширення
вимог Закону України від 23.09.1994 р. №185/94
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" на розрахунки
(платежі) за вказаним векселем в
частині строків розрахунку та
нарахування пені за несвоєчасний
розрахунок.

Відповідач надав індивідуальну
податкову консультацію № 8225/10/28-09-43-03-23
від 29.08.14 р. з порушених у вищевказаному
зверненні позивача питань. Так, надане
відповідачем роз'яснення з першого
питання щодо можливості застосування
вексельної форми розрахунку за
експортований товар позивач вважає
правомірним. Разом з тим, стосовно
другого питання у податковій
консультації, що оскаржується,
відповідач зазначив, що отримання
продавцем векселя в якості розрахунку
за поставлений за експортним
контрактом товар не повинно будь-яким
чином впливати на строки надходження
валютної виручки на валютні рахунки
резидента - експортера в уповноважених
банках, що встановлені ст. 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті».

Не погоджуючись з наданням у
податковій консультації такого
роз'яснення щодо другого питання,
позивач звернувся до суду першої
інстанції із вищевказаними позовними
вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
індивідуальна податкова консультація
відповідача № 8225/10/28-09-43-03-23 від 29.08.14 р. в
частині роз'яснення щодо поширення на
розрахунки (платежі) за векселем вимог
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» в
частині строків розрахунку та
нарахування пені за несвоєчасний
розрахунок, що є відповіддю на друге
запитання, що містилось в запиті,
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» та Intergrain SA,
Швейцарія були укладені контракти
SВ/Р-16082013-1 від 16.08.13 р. на суму 1951240,2 дол.
США, С/Р-15092013-1 від 15.09.13 р. на суму 5512264,32
дол. США, SВ/Р-21022014-1 від 21.02.14 р. на суму
1513818,8 дол. США., SВ/Р-21022014-2 від 21.02.14 р. на
суму 3322316,20 дол. США, за умовами яких
позивач передав у власність Intergrain SA
товар (соя). На виконання вище
зазначеного контакту позивач
відвантажив зазначений товар згідно
ВМД 0 № 508040000/2014/000706 та 508040000/2014/000513 від
20.02.14 р. Також доказами, що містяться в
матеріалах справи, підтверджено, що
07.05.14 р. між сторонами контракту була
укладена додаткова угода, якою сторони
погодили наступне: «В святи с
выполнением обязательств продавца по
поставке товара в соответствии с
условиями контракта SВ/Р-16082013-1 від 16.08.13
р, стороны пришли к соглашению изменить
условия расчетов по контракту
SВ/Р-16082013-1 от 16.08.13 р. следующим образом:
1.1. Расчеты по данному контракту
производятся только с применением
векселей. 1.2. Для оформления денежного
долга за фактически поставленный товар
по контракту SВ/Р-16082013-1 от 16.08.13 р.,
покупатель обязан в срок до 08.05.14 г.
выдать (передать) продавцу на сумму
долга простой вексель сроком платежа
по предъявлению без каких-либо
оговорок. При выдаче (передачи)
простого векселя покупателем продавцу
стороны подписывают акт
приема-передачи векселя. 1.3. В момент
выдачи (передачи) покупателем простого
векселя продавцу прекращается
денежные обязательства покупателя
относительно платежа по контракту
SВ/Р-16082013-1 від 16.08.13 р. и возникают
денежные обязательства относительно
платежа по простому векселю.».

Як було встановлено судом першої
інстанції, за актом прийому-передачі
векселя від 07.05.14 р. ПАТ «Концерн АВЕК та
Ко» був отриманий простий вексель,
виданий компанією Intergrain SA. Внаслідок
цього була закрита дебіторська
заборгованість компанії Intergrain SA у
загальній сумі 12299639,52 дол. США, що
обліковувалась на балансовому рахунку
362 «Розрахунки з іноземними покупцями»
у розрізі договорів. Отриманий від
компанії Intergrain SA, простий вексель був
відображений на балансовому рахунку 342
«Короткострокові векселі, одержані в
іноземній валюті» на загальну суму
12299639,52 дол. США. Актом пред'явлення
простого векселя до платежу від 19.05.14 р.
закрилась заборгованість по
балансовому рахунку 342
«Короткострокові векселі, одержані в
іноземній валюті» на загальну суму
12299639,52 дол. США та виникла інша
дебіторська заборгованість
нерезидента - компанії Intergrain SA, - по
пред'явленому до сплати векселю, що
обліковується на балансовому рахунку
3772 «Розрахунки з іншими дебіторами (в
іноземній валюті)» на загальну суму
12299639,52 дол. США, що обліковується до
цього часу.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
зазначив, що ні Закон України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», ні зазначена
Інструкція «Про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями», затверджена Постановою
НБУ № 136 від 24.03.99 p. на виконання вимог
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», не
містять заборони виконання
зобов'язання за зовнішньоекономічними
договорами в іншій формі окрім
грошової. Також суд першої інстанції
зазначив, що Закон України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» не входить до складу
законодавства України про обіг
векселів та не регулює пов'язані з цим
відносини, зокрема умови щодо строків
платежу за векселем.

В доводах апеляційної скарги
відповідач по справі посилається на те,
що судом першої інстанції невірно
застосовані спеціальні норми права, що
регулюють обіг векселів в Україні, а
саме: Закон України «Про обіг векселів
в Україні», яким не встановлено інших
строків розрахунків. В той же час, в п. 2
ст. 2 зазначеного Закону визначено, що
сума векселя, виражена в іноземній
валюті, на території України може бути
сплачена в іноземній валюті з
додержанням вимог валютного
законодавства України, але на даний
момент інших законодавчо встановлених
строків при здійсненні розрахунків
векселем за експортними операціями,
ніж тих, що визначені ст. 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», не
має.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку. Порушення резидентами
законодавчо встановленого строку
тягне за собою стягнення пені за кожний
день прострочення у розмірі 0,3 відсотка
від суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Згідно вищевказаної Інструкції «Про
порядок контролю за експортними,
імпортними операціями» відлік
законодавчо встановленого строку
розрахунків починається з наступного
календарного дня після здійснення
авансового платежу, виставлення
векселя на користь постачальника
товару, що імпортується, або при
застосуванні розрахунків у формі
документарного акредитива з моменту
здійснення банком платежу на користь
нерезидента. День виникнення порушення
- перший день після закінчення
встановленого законодавством строку
розрахунків за експортною, імпортною
операцією або строку, встановленого
відповідно до раніше одержаних за цією
операцією висновків.

Враховуючи зазначене, відлік
законодавчо встановленого строку
розрахунків починається з наступного
календарного дня після здійснення
авансового платежу, виставлення
векселя на користь постачальника
товару, що імпортується, або при
застосуванні розрахунків у формі
документарного акредитива з моменту
здійснення банком платежу на користь
нерезидента. При цьому, у разі
порушення законодавчо встановленого
строку надходження товару за імпортним
договором, нарахування пені
розпочинається з першого дня після
закінчення такого строку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
ст. 1 Закону України «Про обіг векселів
в Україні» визначено, що законодавство
України про обіг векселів складається
із Женевської конвенції 1930 р., якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі, з
урахуванням застережень, обумовлених
додатком II до цієї Конвенції, та із
Женевської конвенції 1930 р. про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі, Женевської конвенції 1930 р. про
гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів, законів
України «Про цінні папери і фондову
біржу», «Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі»,
«Про приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про врегулювання
деяких колізій законів про переказні
векселі та прості векселі», «Про
приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про гербовий збір
стосовно переказних векселів і простих
векселів», цього Закону та інших
прийнятих згідно з ними актів
законодавства України.

При цьому, суд першої інстанції
правомірно зазначив, що Закон України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» не входить до складу
законодавства України про обіг
векселів та не регулює пов'язані з цим
відносини, зокрема умови щодо строків
платежу за векселем.

При відсутності заборони застосування
вексельної форми розрахунків при
здійсненні зовнішньоекономічних
операцій, зважаючи на приєднання
України до Женевської конвенції 1930 р.,
якою запроваджено Уніфікований закон
про переказні векселі та прості
векселі, законодавчо встановлено певні
обмеження застосування векселів при
здійсненні розрахунків при проведенні
експортних операцій.

Так, відповідно ст. 9 Закону України
«Про обіг векселів в Україні»
резиденти можуть видавати та
індосувати векселі як переказні, так і
прості, в іноземній та національній
валюті для розрахунків з нерезидентами
за зовнішньоекономічними договорами
(контрактами) згідно із валютним
законодавством України. Умови
проведення розрахунків між резидентом
та нерезидентом із застосуванням
векселів обов'язково відображаються у
відповідному зовнішньоекономічному
договорі (контракті). Придбання
резидентом векселя в іноземній валюті
та проведення розрахунків між
резидентами за таким векселем
здійснюються відповідно до валютного
законодавства України.

Як зазначив апелянт в доводах
апеляційної скарги, на даний момент
інших законодавчо встановлених
строків при здійсненні розрахунків
векселем за експортними операціями,
ніж тих, що визначені ст. 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», не
має. Разом з тим, колегія суддів вважає
за доцільне відмітити, що ст. 34
Уніфікованого закону про переказні
векселі та прості векселі встановлено,
що переказний вексель строком за
пред'явленням підлягає оплаті при його
пред'явленні. Він повинен бути
пред'явлений для платежу протягом
одного року від дати його складання.
Згідно Закону України «Про приєднання
України до Женевської конвенції 1930
року, якою запроваджено Уніфікований
закон про переказні векселі та прості
векселі» Верховна Рада України
постановила приєднатися від імені
України до Женевської конвенції 1930 р.,
якою запроваджено Уніфікований закон
про переказні векселі та прості
векселі, з урахуванням застережень,
обумовлених додатком II до цієї
Конвенції.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що спеціальним законодавством
визначено інший строк при здійсненні
розрахунків векселем за експортними
операціями, ніж той, що визначений ст. 1
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», а тому
висновок суду першої інстанції щодо
обґрунтованості заявлених позовних
вимог є правомірним. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 820/16018/14 прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.1 4р. по
справі № 820/16018/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 820/16018/14 за позовом Публічне
акціонерне товариство «Концерн АВЕК та
Ко» до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання дій
протиправними - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 09.12.2014 року.