Справа № 2а/1770/872/2012
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/800/1736/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Кошіля В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня
2012 року

у справі № 2а/1770/872/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2012 року, позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3; позивач) до Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби (далі -
Здолбунівська ОДПІ Рівненської
області ДПС; відповідач) задоволено
повністю. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення №
від 23 листопада 2011 року, № від 23
листопада 2011 року, № від 23
листопада 2011 року та № від 23
листопада 2011 року. Присуджено на
користь ФОП ОСОБА_3 з Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
2 146,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Здолбунівська ОДПІ Рівненської
області ДПС, посилаючись на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2012 року та прийняти нове
рішення про відмову в позові.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Крім того, Здолбунівською ОДПІ
Рівненської області ДПС заявлено
клопотання про заміну відповідача у
справі - Здолбунівської ОДПІ
Рівненської області ДПС на
Здолбунівську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області у зв'язку з реорганізацією, яке
згідно із статтею 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну планову перевірку ФОП
ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2008
року по 31 грудня 2010 року, за
результатами якої складено акт №
1083/1742- від 09 листопада 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 23 листопада 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 72 996,36 грн. (72 996,36
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), податкове
повідомлення-рішення № від 23
листопада 2011 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
145 552,15 грн. (114 945,72 грн. - основний платіж,
30 606,43 грн. - штрафні (фінансові) санкції),
податкове повідомлення-рішення №
від 23 листопада 2011 року,
яким до позивача застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
1,00 грн., та податкове
повідомлення-рішення № від
23 листопада 2011 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку з доходів найманих
працівників у розмірі 176 981,55 грн. (141 585,24
грн. - основний платіж, 35 396,31 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем пункту 7.1 статті 7,
підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9
Закону України від 22 травня 2003 року №
889-IV «Про податок з доходів фізичних
осіб» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 889-IV), статті 13, пункту 1 статті
14 Декрету Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин),
підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2,
підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4,
підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7, пунктів
9.3, 9.4 статті 9 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), пункту 1 статті
3 Закону України від 06 липня 1995 року
№ 265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Зазначений висновок податковим
органом зроблено у зв'язку з тим, що
позивачем в порушення статті 1 Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Указ № 727/98) не враховано
кошти, отримані згідно з договорами
доручення на заготівлю худоби у
сільськогосподарських
товаровиробників, укладеними з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»,
а враховано тільки суми винагороди за
вищевказаними договорами, внаслідок
чого перевищено 500 тис.
грн. граничного обсягу виручки
впродовж 2009 року, який дозволяє
застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності.

Вказане, на переконання відповідача,
обумовило обов'язок підприємця перейти
на загальну систему оподаткування,
сплатити податок з доходів фізичних
осіб із суми встановленого
перевищення, зареєструватись
платником податку на додану вартість
та проводити розрахункові операції із
застосуванням реєстратора
розрахункових операцій.

Також, виявлено порушення ФОП ОСОБА_3
підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8,
підпункту «а» пункту 19.2 статті 19,
підпункту «а» підпункту
20.3.1, підпункту 20.3.2 пункту 20.3 статті 20
Закону № 889-IV з підстав неутримання та
неперерахування до бюджету податку з
доходів, виплачених фізичним особам за
придбану в них худобу.

Крім того, судами встановлено, що
відповідно до умов договорів доручення
№ 23 від 02 січня 2009 року та № 31
від 02 січня 2010 року, укладених між
позивачем (повірений) та ТОВ «Компанія
«Зевс ЛТД» (довіритель), підприємець за
винагороду здійснював від імені та за
рахунок довірителя заготівлю худоби у
сільськогосподарських
товаровиробників, включаючи власників
приватних підсобних господарств
(населення).

У власному обліку як виручку (дохід) від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) ФОП ОСОБА_3 відображав лише
фактично отриману від ТОВ «Компанія
«Зевс ЛТД» за надання посередницьких
послуг винагороду. Інші грошові кошти,
які позивачем отримувались від
довірителя для розрахунків з
продавцями (населенням) за заготовлену
худобу, не обліковувались в книзі
обліку доходів і витрат
підприємця, до складу винагороди за
договорами доручення не включались та
в звітності не відображались.

Задовольняючи позов повністю, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 1000 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Згідно із статтею 1002 ЦК України
повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо в договорі
доручення не визначено розміру плати
повіреному або порядок її виплати, вона
виплачується після виконання
доручення відповідно до звичайних цін
на такі послуги.

Відповідно до статті 1 Указу № 727/98
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого
підприємництва-фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок та (або) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, кошти, отримані ФОП ОСОБА_3
на виконання умов договорів доручення,
не є його виручкою від реалізації
продукції в розумінні положень Указу №
727/98.

Обсяг виручки платника єдиного податку
(позивача у справі), який здійснює свою
діяльність як комерційний представник
за договорами доручення, складається
лише із сум винагороди, яка в періоді,
що перевірявся, не перевищила, як
встановлено судовими інстанціями,
визначеного Указом № 727/98 граничного
розміру.

Операції з передачі позивачем від
продавців (сільськогосподарських
товаровиробників, включаючи власників
приватних підсобних господарств
(населення)) до покупця (довірителя)
худоби не є операціями з реалізації
позивачем товару, внаслідок яких
отримується виручка.

Статтею 5 Указу № 727/98 передбачено, що у
разі порушення вимог, встановлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

А відтак, оскільки підприємцем не
перевищено встановлений Указом № 727/98
граничний розмір виручки (500 тис. грн.),
який дозволяє суб'єкту господарювання
застосовувати спрощену систему
оподаткування, він не повинен
переходити на загальну систему
оподаткування та сплачувати податкові
зобов'язання, зокрема, з податку з
доходів та з податку на додану
вартість, а також застосовувати
реєстратор розрахункових операцій.

Крім того, враховуючи те, що в наведеній
ситуації позивач діяв в інтересах та за
рахунок м'ясопереробного підприємства,
він не є податковим агентом стосовно
фізичних осіб-виробників худоби та,
відповідно, не повинен утримувати та
перераховувати до бюджету податок з
доходів, виплачених зазначеним особам.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
10 грудня 2012 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
відповідача - Здолбунівську об'єднану
державну податкову інспекцію
Рівненської області Державної
податкової служби її правонаступником
- Здолбунівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області.

Касаційну скаргу Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
відхилити, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Кошіль В.В.