Справа № 260/1798/14-а (2-а/260/87/2014)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/29516/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька на
постанову Ленінського районного суду
м.Донецька від 28 березня 2014 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька, у якому просила
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача від 18 грудня 2013
року № 4892 про відмову врахувати при
перерахунку пенсії державного
службовця суми матеріальної допомоги
на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та суми
індексації заробітної плати, зазначені
у довідці від 09 грудня 2013 року № 02-06/2797-03
нової форми про складові заробітної
плати, виданої Управлінням праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної в м.Донецьку радою
за період роботи з 01 лютого 2009 року до 31
січня 2011 року, які враховуються при
розрахунку пенсії та з яких сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування;
зобов'язати здійснити з дати
призначення пенсії з 01 лютого 2011 року
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця в розмірі 90 % з
урахуванням усіх виплат, з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від сукупного
оподатковуваного доходу, в тому числі
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та суми
індексації заробітної плати, з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Донецька від 28 березня 2014 року
залишено без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині визнання дій
відповідача неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з 01 лютого 2011 року по 13 вересня
2013 року.

Постановою Ленінського районного суду
м.Донецька від 28 березня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено частково; визнано
протиправним та скасовано рішення УПФУ
від 18 грудня 2013 року № 4892; зобов'язано
відповідача здійснити з 01 грудня 2013
року перерахунок та виплату пенсії
державного службовця 90 % призначеної
позивачу, з урахуванням усіх виплат, з
яких сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від сукупного
оподаткування доходу, в тому числі сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань га суми індексації заробітної
плати, з яких справлялися страхові
внески на державне пенсійне
страхування; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішень суди виходили із
того, що на матеріальну допомогу на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань,
індексацію, нараховувались страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, тому відмовляючи
позивачу у перерахунку пенсії,
відповідач діяв всупереч вимогам
Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає, що матеріальна допомога на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати не підлягають
врахуванню для обчислення пенсії
державним службовцям, так як
відповідно до ст.33 Закону України «Про
державну службу» вони не є складовими
заробітної плати державного службовця.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 працювала на
посаді спеціаліста відділу
обслуговування інвалідів та пільгових
категорій населення Управління праці
та соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Донецьку ради.
З 01 лютого 2011 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м.Донецька та
згідно із Законом України «Про
державну службу» їй призначена пенсія
за другою групою інвалідності від
загального захворювання. Стаж
державної служби 33 роки 6 місяців 2 дні.

13 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Управлінні Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м.Донецька із
заявою про перерахунок пенсії та
надала довідку про складові заробітної
плати від 09 грудня 2013 року №02-06/2797-03
нової форми про складові заробітної
плати.

Рішенням від 18 грудня 2013 року №4892
відповідач відмовив позивачу в
перерахунку пенсії з посиланням на
ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну
службу», оскільки на його думку суми
матеріальної допомоги, індексації не
входять до складу заробітної плати
державного службовця.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченому
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 33 Закону України «Про державну
службу» встановлено, що заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.37-1 України «Про
державну службу» у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначена структура заробітної
плати. Так, заробітна плата включає:
основну заробітну плату, яка є
винагородою за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців; додаткову заробітну
плату, яка є винагородою за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій; інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, за змістом наведених норм слідує,
що отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація входять до системи
оплати праці державного службовця, а,
отже, відповідачем безпідставно не
включено до розрахунку пенсії позивача
матеріальну допомогу на оздоровлення
та соціально-побутові потреби і
індексацію.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 14
травня 2013 року у справі №21-125а13, від 28
травня 2013 року у справі № 21-97а13, від 06
листопада 2013 року у справі №21-350а13, від
04 березня 2014 року у справах №№21-3а14 та
21-14а14, від 03 червня 2014 року у справі
№21-134а14, від 16 вересня 2014 року у справі
№21-314а14.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає вірним висновок судів
попередніх інстанцій про задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Донецька від 28 березня 2014 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді