Справа № 2а-5268/11/1370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року

Справа № 50086/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
виконуючого обов'язки прокурора
Львівської області Гураля Володимира
Дмитровича про визнання дій
неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним
позовом до виконуючого обов'язки
прокурора Львівської області Гураля В.
Д., про визнання неправомірними
безпідставних пов'язань вигадок
фантазій і припущень; визнання
неправомірними або протиправними дій
чи бездіяльності, пов'язаної з відмовою
виконувати норми ст. 12 Закону України
«Про прокуратуру», ст. ст. 18, 19, 29 Закону
України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач, який
не виконує норм ст. ст. 18, 19, 20, 29 Закону
України «Про звернення громадян», не
перевіряє направлення Генеральної
прокуратури України, не проводить
особистий прийом громадян, підписує
завідомо неправдиві документи, чим
створює перешкоди в реалізації права
позивачем.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року відмовлено в задоволенні позову.
Суд виходив з того, що доказів про
бажання бути присутнім при розгляді
його скарги не надано. Не знайшло
підтвердження недопуск позивача на
особистий прийом, навпаки
зареєстроване його звернення з
особистого прийому в прокуратурі. З
відповіді прокуратури щодо отримання
успадкованих коштів, що перебували як
вклад у ВАТ «Ощадбанк», не вбачається
порушень рішення Конституційного Суду
України від 10.10.2001 року № 1-23/2007
(№13-рп/2007).

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи
просить його скасувати та задоволити
позовні вимоги в повному обсязі.

Покликання маються на те, що судом
першої інстанції порушено ст..ст.
2,6,7-11,71,74,75,110,111,123,133,138,139,140,143,151,159 КАС
України. Суддя відмовився зачитати
позовну заяву, не розглянув три заяви
про забезпечення доказів. В прокурора
ніколи не було на розгляді заяв ОСОБА_1,
а також має місце неправосудне
тлумачення рішення Конституційного
Суду України від 10.10.2001 року № 1-23/2007
(№13-рп/2007).

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
звернувся до Генеральної прокуратури
України з питання щодо успадкування
коштів на рахунку в Ощадбанку його
померлої матері у 1993 році. З листом від
24.03.2011 року №-01, Генеральна
прокуратура України інформувала
позивача про те, що його скаргу
стосовно незгоди із відповіддю
заступника прокурора області та з
інших питань надіслано для розгляду до
ВАТ «Ощадбанк» та прокуратури
Львівської області.

Листом №08-420-96 від 29.04.2011 року за
підписом в.о. прокурора Львівської
області Гураля В.Д. позивача було
проінформовано про результати
розгляду звернення. Підтверджено,
зокрема, що позивачу було видано першою
Львівською державною нотаріальною
конторою свідоцтво про право на
спадщину за законом від 13.07.1994 року,
яким визнано право власності позивача
на грошові вклади його матері ОСОБА_1 з
відсотками, розміщеними у ВАТ
«Ощадбанк», зокрема, на рахунку №04305.
Сума коштів на рахунку станом на 02.01.1992
року становила 6106,42 крб., станом на
01.01.1994 року 31471,82 крб., а станом на 25.04.2003
року 120,68 грн., які цією ж датою були
видані позивачу. Інформовано також, що
законодавством не визначено порядку,
джерел та розміру компенсації вкладів
у ВАТ «Ощадбанк» у 1992 - 1994 р.р., а решту
коштів, які були зараховані на рахунок
ОСОБА_1 з 1992 по 1994 роки банківською
установою не проіндексовано та не
переоформлено.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян» громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право, зокрема, особисто викласти
аргументи особі, що перевіряла заяву чи
скаргу, та брати участь у перевірці
поданої скарги чи заяви; бути присутнім
при розгляді заяви чи скарги; одержати
письмову відповідь про результати
розгляду заяви чи скарги. При цьому, у
відповідності до ст. 19 вказаного
Закону, органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані, зокрема,
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; на прохання
громадянина запрошувати його на
засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу.

Враховуючи обставини справи та
здійснивши аналіз вищевикладених
правових норм, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
відповідь позивачу надано у строки
відповідно до законодавства, обмежень
щодо розгляду звернення позивача бути
присутнім особисто при його розгляді
не вбачається із матеріалів справи,
відтак відповідь надана позивачу на
його звернення є такою, що відповідає
законодавчим вимогам.

З огляду не наведене, не знайшло свого
підтвердження і порушення вимог ст. 29
вказаного Закону, у відповідності до
якої, нагляд за дотриманням
законодавства про звернення громадян
здійснюється Генеральним прокурором
України та підпорядкованими йому
прокурорами. Відповідно до наданих їм
повноважень, вони вживають заходів до
поновлення порушених прав, захисту
законних інтересів громадян,
притягнення порушників до
відповідальності.

Не можна погодитись із доводами
апелянта, що відповідь яка йому надана
відповідачем суперечить рішенню
Конституційного Суду України від 10.10.2001
року № 1-23/2007 (№13-рп/2007), позаяк право
власності може бути обмежене. Як
конституційні норми так і Конвенція
про захист прав людини та
основоположних свобод 1950 року
передбачають, що держава має право
«вводити в дію такі закони, які, на її
думку, є необхідними для здійснення
контролю за користуванням майном
відповідно до загальних інтересів.».

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не складають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 199, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 07
червня 2011 року по справі № 2а-5268/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга