Справа № 818/2708/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р.Справа № 818/2708/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Відікон" на ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 27.10.2014р.
по справі №818/2708/14

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Відікон"

до Відділу Державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
«Відікон», звернувся до суду із
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції про
визнання протиправною та скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 09.09.2014 року ВП№40350258 в сумі
2367грн.99коп.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 27.10.2014 року
позовну заяву було повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.10.2014р., а справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права.

Вказує, що повертаючи позовну заяву,
суд першої інстанції дійшов до
неправомірного висновку про те, що
вказаний спір підлягає розгляду
Зарічним районним судом м. Суми.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.08.2013 року Зарічним районним судом м.
Суми виданий виконавчий лист №591/3252/13-ц
про стягнення з ТОВ "Телерадіокомпанія
Відікон" на користь ОСОБА_2 компенсації
за невикористану додаткову соціальну
відпустку в розмірі 7843 грн. 36 коп. з
утриманням з цієї суми податків та
інших обов'язкових платежів,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 19665
грн. 43 коп. з утриманням з цієї суми
податків та інших обов'язкових
платежів, моральної шкоди в розмірі 350
грн.

09.09.2014 року державним виконавцем органу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції при
примусовому виконанні виконавчого
листа №591/3252/13-ц, виданого Зарічним
районним судом м.Суми, винесена
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі
2367 грн. 99 коп.

Вважаючи дії відповідача
неправомірними, а оскаржувану
постанову державного виконавця такою,
що підлягає скасуванню, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи ухвалу про повернення
позовної заяви, суд першої інстанції
виходив з того, що дана справа не
підсудна Сумському окружному
адміністративному суду та підлягає
розгляду в місцевому загальному суді, а
саме Зарічному районному суді м.Суми,
яким було видано виконавчий лист.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих
повноважень(п.1.ч.1ст.3 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчою провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Колегія суддів зазначає, до юрисдикції
адміністративних судів належать, серед
іншого, спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження",
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Таким чином, постанова державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно. Виконавчий збір -
це санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору незалежно від того,
яким органом, у тому числі судом якої
юрисдикції, вони видані.

Вказана правова позиція також
викладена у постанові пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 р. № 3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби".

Разом з тим, згідно ч.6 ст. 181 КАС України
встановлено, що адміністративні справи
з приводу рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання ними
рішень судів у справах, передбачених
пунктами 1-4 частини першої статті 18
цього Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до пункт 9 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13.12.2010 року N 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" справи з приводу рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконавчих
документів, виданих цими судами в інших
справах, крім передбачених пунктами 1-4
частини першої статті 18 КАС України,
підлягають розгляду місцевими
загальними судами як
адміністративними судами, які видали
виконавчий лист, у разі звернення
сторін виконавчого провадження.

Враховуючи наведене та вимоги ст.18 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що вказаний спір підлягає
розгляду місцевим загальним судом як
адміністративним судом, а саме:
Зарічним районним судом м. Суми,
оскільки державним виконавцем
винесена постанова про стягнення
виконавчого збору при примусовому
виконанні виконавчого листа №591/3252/13-ц,
виданого Зарічним районним судом м.
Суми.

Відповідно до вимог п.6 ч.3 ст.108 КАС
України, позовна заява повертається
позивачеві, якщо справа не підсудна
цьому адміністративному суду.

Враховуючи наведене та беручі до уваги,
що вказаний спір не підлягає розгляду
окружним адміністративним судом,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції було правомірно
повернуто позивачу адміністративний
позов.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивачами
не було надано належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
вказаний спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.10.2014 р. по справі №818/2708/14
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянтів, позивачів у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 181, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1
ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Відікон" залишити
без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 27.10.2014р. по
справі №818/2708/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.