Справа № 2а-5841/10/2570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/54700/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Ланченко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Десна" на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011 у
справі № 2а-5841/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Десна"

до Державної податкової інспекції
у Менському районі Чернігівської
області

про визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року Товариство
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції про
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції від
25.05.2010 № /0/744/23, від 16.06.2010 №
/1/822/23 та від 29.10.2010 № /3/1505/23,
якими позивачеві донараховано суму
основного податкового зобов'язання з
податку на додану вартість (ділі - ПДВ) у
розмірі 392 708,00 грн. та фінансових
санкцій - 196 354,00 грн. за порушення вимог
Закону України "Про податок на додану
вартість". Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного адміністративного суду, у
задоволенні позовних вимог відмовлено
в повному обсязі з тих підстав, що
позивач здійснював виробництво
молочної продукції та молока без
одержання відповідного атестата, а
тому не є переробним підприємством і не
мав права використовувати пільгу
передбачену Законом України "Про
податок на додану вартість".

Не погодившись із судовими рішеннями,
Товариство до Вищого
адміністративного суду України подало
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати,
позов задовольнити в повному обсязі.

Так, в обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що Товариство має
статус переробного підприємства, має
виробничі потужності по переробці
молока, а отже цілком правомірно
отримувало дотації для
сільськогосподарських виробників,
передбачені Законом України "Про
податок на додану вартість", а
відсутність атестата виробництва
молока та молочної сировини не є
підставою для позбавлення позивача
вказаних дотацій.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
планова виїзна перевірка Товариства з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 по 31.12.2009, за підсумками
якої складено акт від 12.05.2010 №
145/23000/30911018.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено порушення позивачем пп. 3.1.1
п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, пп.
7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1. п. 7.7 ст. 7, п. 11.21 ст. 11
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість", що
полягало у безпідставному отриманні
пільги з ПДВ, оскільки Товариство не
має власних виробничих потужностей для
переробки сільськогосподарської
продукції (молока) та не має атестата
виробництва молока, що в сою чергу
виключає можливість позивача
отримувати дотацію передбачену для
сільськогогосподарських
товаровиробників. Вказані обставини
стали підставою для висновку про
заниження позивачем податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 398 832,00 грн.

На підставі акта перевірки, зазначених
висновків та за результатами
неодноразового адміністративного
оскарження Державна податкова
інспекція прийняла оспорювані
позивачем податкові
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 11.21 ст. 11 Закону
України "Про податок на додану
вартість" сума податку на додану
вартість, що повинна сплачуватися до
бюджету переробними підприємствами
усіх форм власності за реалізовані
ними молоко та молочну продукцію, м'ясо
та м'ясопродукти, у повному обсязі
спрямовується виключно для виплати
дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко і
м'ясо в живій вазі. Сума податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету сільськогосподарськими
підприємствами усіх форм власності за
реалізовані ними молоко, худобу, птицю,
вовну, а також за молочну продукцію та
м'ясопродукти, вироблені у власних
переробних цехах, повністю залишається
у розпорядженні цих
сільськогосподарських підприємств і
спрямовується на підтримку власного
виробництва тваринницької продукції
та продукції птахівництва. Порядок
нарахування і використання зазначених
коштів встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що видами діяльності
Товариства є виробництво молочних
продуктів, перероблення молока та
виробництво сиру, а також оптова
торгівля молочними продуктами, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АБ № 165271,
(а.с.42).

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України
"Про молоко та молочні продукти"
молочна сировина - молоко, призначене
для переробки, яке піддавалося
попередній фізичній обробці
(фільтрації, охолодженню), а також
вершки та знежирене молоко, одержані
шляхом сепарування, які відповідають
встановленим вимогам нормативних
документів, а відповідно до абз. 12
зазначеної статті переробне
підприємство - підприємство, яке
закуповує молоко та молочну сировину,
має виробничі потужності та умови для
виробництва молочних продуктів
гарантованої якості та безпеки
відповідно до нормативних документів.

Згідно пункту 1 Порядку обліку та
використання коштів, спрямованих на
виплату дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2009 № 291, цей Порядок встановлює
механізм обліку та використання
коштів, спрямованих на виплату дотацій
переробними підприємствами
сільськогосподарським
товаровиробникам незалежно від форми
власності і господарювання, включаючи
особисті селянські господарства (далі -
сільськогосподарські
товаровиробники), за поставлені ними
починаючи з 17.03.2009 переробним
підприємствам молоко та м'ясо в живій
вазі. Нарахування і виплата дотацій
проводиться переробними
підприємствами усіх форм власності, що
мають власні та орендовані переробні
потужності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій Товариство для здійснення
господарської діяльності орендувало у
фізичних осіб - підприємців основні
засоби, зокрема, автомобілі, промислове
обладнання для здійснення
підприємницької діяльності з
переробки молочної продукції, міні
лінії по переробці молока МАККІ СВ0-8Г,
сепаратори, баки приймання молока,
підігрівай кожухотрубний, ванни
універсальні, насоси,
пастарізаціонно-охолоджувальну
установку, мережу комунікації
продукту, ємкості для зберігання
молока, компресори для охолодження
молока та цех по переробці молока.

Таким чином, підприємство має
орендовані переробні потужності, та
враховуючи наявні укладені договори
поставки охолодженого молока, фактично
здійснювало таку діяльність, що також
не заперечувалось і контролюючим
органом, а отже Товариство є переробним
підприємством та відповідно має право
користуватись і пільгою визначеною п.
11.21 ст. 11 Законом України "Про податок на
додану вартість".

Посилання контролюючого органу на
відсутність у Товариства атестата
виробництва молока та молочної
сировини, наявність якого передбачена
ст. 11 Закону України "Про молоко та
молочні продукти", як підстави для
позбавлення позивача права
застосовувати пільгу передбачену
Законом України "Про податок на додану
вартість", є безпідставним.

Так, дійсно відповідно до ст. 11 Закону
України "Про молоко та молочні
продукти", суб'єкти господарювання
(крім особистих селянських
господарств, фізичних осіб), які
здійснюють виробництво молока,
молочної сировини і молочних
продуктів, підлягають атестації на
відповідність обов'язковим вимогам
нормативно-правових актів. Виробництво
та переробка молока, молочної сировини
і молочних продуктів без атестата
виробництва забороняються, а ч. 2 ст. 23
вказаного Закону визначено, що вказані
суб'єкти господарювання, можуть
провадити відповідну діяльність без
одержання атестата і занесення до
відповідного реєстру, але не більше ніж
протягом одного року після набрання
чинності цим Законом, тобто до 29.07.2005.

Проте, відсутність атестата
виробництва молока та молочної
сировини у позивача не може бути
підставою для позбавлення позивача
права застосовувати пільгу з податку
на додану вартість, передбачену для
сільгоспвиробників, оскільки, по-перше,
Закон України "Про податок на додану
вартість" не ставить у залежність право
на дотації (пільги), передбачені ст. 11
вказаного Закону, від наявності у
платника податків атестата
виробництва молока та молочної
сировини, а по-друге, юридична
відповідальність має здійснюватися на
принципі законності, який полягає у
тому, що така відповідальність настає
за діяння, передбачені законом, та
застосовується у спосіб, визначений
законом.

Відповідальність за порушення Закону
України "Про молоко та молочні
продукти" щодо виробництва, переробки
та реалізації молока, молочної
сировини та молочних продуктів
передбачена ст. 21 зазначеного Закону,
зокрема, у разі порушення вимог
показників щодо безпечності та якості
продукції на суб'єктів господарювання
накладаються штрафи відповідно до
закону.

Таким чином, враховуючи, що позивач є
переробним підприємством та фактично
здійснює зазначену діяльність, що
підтверджується матеріалами справи,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про правомірність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, у зв'язку з чим останні
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що судами
попередніх інстанцій повно і правильно
встановлені обставини справи, але
порушено норми матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень, а тому вбачаються
підстави для їх скасування та
ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Десна"
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011 у
справі № 2а-5841/10/2570 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Десна" задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Менському районі Чернігівської
області від 25.05.2010 № /0/744/23, від
16.06.2010 № /1/822/23 та від 29.10.2010 №
/3/1505/23.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених ст. 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
постанови, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому ст.ст. 236 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

Л.В. Ланченко