Справа № 2а-1970/3497/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
180209/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді
Довга О.І.,

судді
Ліщинський А.М.

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання Керод
Х.І.

за участю

представника відповідача - Гриб О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 31.10.2012р. по
справі № 2а-1970/3497/12 за позовом Державної
податкової інспекції у
Підволочиському районі до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкового боргу,

В С Т А Н О В
И В:

29.09.2012 року Державна податкова
інспекція в Підволочиському районі
Тернопільської області Державної
податкової служби (ДПІ в
Підволочиському районі)звернулася до
суду з адміністративним позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ФОП
ОСОБА_2.) про стягнення заборгованості в
розмірі 1878,75 гривень.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 31.10.2012 року
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу. Вважає, що суд
першої інстанції прийняв незаконне
рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зважаючи на той факт що відповідач не
визнав та не узгоджував із позивачем
жодної суми грошового зобов'язання,
заявлена судом до стягнення сума не має
жодних правових підстав називатись
податковим боргом та бути призначеною
до стягнення як податковий борг.
Трактування судом першої інстанції
даної суми як податковий борг є
підміною понять та порушення норм
матеріального права, зокрема правової
норми ст.14 Податкового Кодексу України.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувану постанову
слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено,
відповідач зареєстрований як фізична
особа - підприємець Підволочиською РДА
19.04.2011 та перебуває на обліку в ДПІ в
Підволочиському районі як платник
податків і відповідно до ст. 67
Конституції України та ст. 36
Податкового кодексу України на нього
покладений обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах у
встановлені законами терміни. 07 лютого
2012 року відповідачем подано до
податкового органу податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2011 рік та розрахунок податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем від провадження
господарської діяльності на 2012 рік, в
якому відповідачем самостійно
визначено суму грошового зобов'язання,
а саме розмір квартальних авансових
платежів на 2012 рік в сумі 626,25 гривень.
Самостійно визначену суму узгодженого
грошового зобов'язання за І -ІІІ
квартали 2012 року відповідачем не
сплачено, в зв'язку з чим у останнього
виникла заборгованість з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 1878,75
гривень. В зв'язку із не сплатою
відповідачем узгодженої суми
податкового боргу у встановлені
строки, податковим органом було
надіслано платнику податків податкову
вимогу форми «ф»№8 від 05.06.2012 року на
суму податкового боргу 1252,50 гривні, яка
отримана відповідачем 06.06.2012. Однак
відповідач зазначену суму податкового
боргу не сплатив, а одержану податкову
вимогу ні в адміністративному, ні в
судовому порядку не оскаржив.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2
не звертався до ДПІ в Підволочиському
районі із заявою, що містить розрахунок
зменшення суми авансового платежу, ні
до 15 березня, ні до 15 травня, ні до 15
серпня 2012 року, а отже не вживав заходів
передбачених Податковим кодексом
України з метою зменшення сум
авансових платежів.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно вимог п. 177.5 ст. 177 Податкового
кодексу України фізичні особи -
підприємці подають до органу державної
податкової служби податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.1. пункту 177.5 ст. 77
визначено, що авансові платежі з
податку на доходи фізичних осіб
розраховуються підприємцем
самостійно, але не менш як 100 відсотків
річної суми податку з оподатковуваного
доходу за минулий рік (у співставних
умовах), та сплачуються до бюджету по 25
відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15
травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковим боргом платника податків
визнається сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Разом з тим, абзацом другим п.п. 177.5.1 п.
177.5 ст. 177 Податкового кодексу України
визначено, що у разі зменшення суми
отриманого доходу за попередній
календарний квартал поточного року
більше ніж на 20 відсотків у порівнянні
з розрахунковою очікуваною сумою
доходу на такий квартал платник
податку має право зменшити суму
авансового платежу, що підлягає сплаті
у наступний строк, встановлений цим
підпунктом, пропорційно зменшенню суми
зазначеного доходу. Для такого
зменшення суми авансового платежу
фізичною особою - підприємцем до
настання строку сплати такого
авансового платежу до органу державної
податкової служби подається заява у
довільній формі, що містить розрахунок
зменшення суми авансового платежу та
коротке пояснення обставин, що
призвели до зменшення суми отриманого
доходу.

Зокрема, відповідно до положень п.п.
177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу
України остаточний розрахунок податку
на доходи фізичних осіб за звітний
податковий рік здійснюється платником
самостійно згідно з даними,
зазначеними в річній податковій
декларації, з урахуванням сплаченого
ним протягом року податку на доходи
фізичних осіб та збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності на підставі
документального підтвердження факту
їх сплати. Надмірно сплачені суми
податку підлягають зарахуванню в
рахунок майбутніх платежів з цього
податку або поверненню платнику
податку в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
переконання, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив обставини
справи і прийняв законне рішення, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 196, ст. 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 31.10.2012р. по
справі № 2а-1970/3497/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.