Справа № 227/4432/14-а
Суддя: Діденко С. О.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого одноособово
судді
Діденко С.О.

при секретарі

Сухіни О.Ю.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Добропілля справу за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

30 вересня 2014 року ОСОБА_2
звернулась до Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
з адміністративним позовом до
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
соціального захисту населення як
інвалід 1 групи «А» (захворювання з
дитинства - спастичний церебральний
склероз), та мешкає в АДРЕСА_1. Також, за
цією адресою проживає без реєстрації
батько позивача, ОСОБА_4, 1937 року
народження, який відповідно до ст. 10 ЗУ
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні» є
особою похилого віку та відповідно до
ст. 1 «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначається,
як непрацездатна особа. Матір позивача,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя
вона була опікуном позивача, та
здійснювала за нею догляд. Разом з нею
за адресою в АДРЕСА_1 зареєстрований її
брат, ОСОБА_6, 1983 року народження, який
ніде не працює, неодноразово судимий,
та на даний час його перебування їй
невідомо. Сестра позивача, ОСОБА_7, 1962
року народження, проживає окремо в
АДРЕСА_2 у двокімнатній квартирі,
працює в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля»
на ділянці шахтного транспорту шахти
«Алмазна» бункерувальником та її
середня заробітна плата складає 2100,00
грн. Разом з нею зареєстрований та
проживає її чоловік, з яким вона
офіційно розлучена, та син, який
закінчив навчання та на даний момент
тимчасово не працює, знаходиться на
утриманні матері.

23 жовтня 2013 року позивач через
довірену особу - голову
Золотоколодязької сільської ради
ОСОБА_8, звернулась до управління
соціального захисту населення
Добропільської райдержадміністрації
із заявою щодо влаштування її до
будинку-інтернату, бо за станом
здоров'я вона потребує постійного
догляду. Управління соціального
захисту населення після збору
необхідних документі направило її
заяву до Департаменту соціального
захисту населення Донецької обласної
державної адміністрації, для надання
їй путівки на улаштування у
будинок-інтернат, але їй було
відмовлено з причини, що позивач має
родичів (рідних брата та сестру), які
згідно до ст. 267 Сімейного Кодексу
України повинні її утримувати.

06 листопада 2013 року позивач
через довірену особу - голову
Золотоколодязької сільської ради
ОСОБА_8, вдруге звернулась до
управління соціального захисту
населення Добропільської
райдержадміністрації, із заявою щодо
влаштування її до будинку-інтернату,
посилаючись на п.3.4 Положення про
будинок-інтернат для громадян похилого
віку та інвалідів, геріатричний
пансіонат, пансіонат для ветеранів
війни та праці, затвердженого наказом
Мінсоцполітики України від 29 грудня 2001
року №549, яким передбачено, що як
виняток до будинку-інтернату можуть
прийматися особи похилого віку та
інваліди, які мають працездатних дітей
або родичів, зобов'язаних відповідно до
чинного законодавства їх утримувати,
якщо вони з об'єктивних причин не
можуть цього робити Таке рішення
приймається колегією Департаменту
соціального захисту населення у
відповідності з Типовим Положенням про
будинок-інтернат. Але Департамент
удруге (лист від 12 травня 2014 року
№06507/01-09) відмовив у влаштуванні ОСОБА_2
до будинку інтернату, посилаючись на п.
3.5 вищезазначеного Положення, яким
передбачено за наявності вільних
місць до будинку-інтернату загального
типу можуть прийматися особи, які мають
працездатних дітей або родичів, які
відповідно до чинного законодавства
зобов'язані їх утримувати за умови
100-відсоткового відшкодування
будинку-інтернату витрат на їх
утримання.

Позивач в позовній заяві просить
зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Донецької обласної
державної адміністрації влаштувати її,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку село
Кучерів Яр Добропільського району
Донецької області, до
будинку-інтернату загального типу.

Представник позивача - ОСОБА_8, який діє
на підставі довіреності, позовні
вимоги підтримав, та вважає, що вони
підлягають задоволенню в повному
обсязі, посилаючись на те, що інший
вихід для позивача відсутній. Він, як
голова Золотоколодязької сільської
ради, вивчивши всі обставини та стан
позивача, також матеріальне становище
родичів позивача, вважає, що позивача
ОСОБА_2 необхідно направити до
будинку-інтернату загального типу.

Позивач, представник відповідача в
судове засідання не з'явились, хоча
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час, дату та місце
слухання справи. Вимоги позивача
підтримує в судовому процесі
представник позивача ОСОБА_8

Суд, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, у
зв'язку з тим, що представник
відповідача не прибув на слухання
справи, вважає можливим розглянути
позов на підставі наявних у справі
доказів, направивши копію постанови за
його адресою.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 КАС України, суб'єкт
владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка
село Кучерів Яр Добропільського
району Донецької області, перебуває на
обліку в управлінні соціального
захисту населення як інвалід 1 групи
«А» (захворювання з дитинства -
спастичний церебральний склероз), та
мешкає в АДРЕСА_1. (арк.справи 7 обор.)

Також, за цією адресою проживає без
реєстрації батько позивача, ОСОБА_4, 1937
року народження, який відповідно до ст.
10 ЗУ «Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні» є
особою похилого віку та відповідно до
ст. 1 «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначається,
як непрацездатна особа.

Матір позивача, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 08 серпня 2013
року, і видане виконкомом
Золотоколодязької сільської ради
Добропільського району Донецької
області (арк.справи 7). За життя вона
була опікуном позивача, та здійснювала
за нею догляд.

Разом з позивачкою за адресою в АДРЕСА_1
зареєстрований її брат, ОСОБА_6, 1983 року
народження, який ніде не працює,
неодноразово судимий, та на даний час
його перебування позивачці невідомо.

Сестра позивача, ОСОБА_7, 1962 року
народження, проживає окремо в АДРЕСА_2
у двокімнатній квартирі, працює в ТОВ
«ДТЕК «Добропіллявугілля» на ділянці
шахтного транспорту шахти «Алмазна»
бункерувальником та її середня
заробітна плата складає 2100,00 грн.

23 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2
через довірену особу - голову
Золотоколодязької сільської ради
ОСОБА_8, звернулась до управління
соціального захисту населення
Добропільської райдержадміністрації
із заявою щодо влаштування її до
будинку-інтернату, бо за станом
здоров'я вона потребує постійного
догляду. Управління соціального
захисту населення після збору
необхідних документі направило її
заяву до Департаменту соціального
захисту населення Донецької обласної
державної адміністрації, для надання
їй путівки на улаштування у
будинок-інтернат, але їй було
відмовлено з причини, що позивач має
родичів (рідних брата та сестру), які
згідно до ст. 267 Сімейного Кодексу
України повинні її утримувати.

06 листопада 2013 року позивач
ОСОБА_2 через довірену особу - голову
Золотоколодязької сільської ради
ОСОБА_8, вдруге звернулась до
управління соціального захисту
населення Добропільської
райдержадміністрації, із заявою щодо
влаштування її до будинку-інтернату,
посилаючись на п.3.4 Положення про
будинок-інтернат для громадян похилого
віку та інвалідів, геріатричний
пансіонат, пансіонат для ветеранів
війни та праці, затвердженого наказом
Мінсоцполітики України від 29 грудня 2001
року №549, яким передбачено, що як
виняток до будинку-інтернату можуть
прийматися особи похилого віку та
інваліди, які мають працездатних дітей
або родичів, зобов'язаних відповідно до
чинного законодавства їх утримувати,
якщо вони з об'єктивних причин не
можуть цього робити Таке рішення
приймається колегією Департаменту
соціального захисту населення у
відповідності з Типовим Положенням про
будинок-інтернат. Але Департамент
удруге (лист від 12 травня 2014 року
№06507/01-09) відмовив у влаштуванні ОСОБА_2
до будинку інтернату, посилаючись на п.
3.5 вищезазначеного Положення, яким
передбачено за наявності вільних
місць до будинку-інтернату загального
типу можуть прийматися особи, які мають
працездатних дітей або родичів, які
відповідно до чинного законодавства
зобов'язані їх утримувати за умови
100-відсоткового відшкодування
будинку-інтернату витрат на їх
утримання.

Відповідно до рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 25 червня 2014 року, стягнуто аліменти
на утримання ОСОБА_2 з ОСОБА_7, ОСОБА_6 в
розмірі 1/8 частини їх доходу, по
життєво. Рішення набрало законної сили
з 08 липня 2014 року. (арк.справи 12-13).

Відповідно до Типового Положення про
будинок-інтернат для громадян похилого
віку та інвалідів, геріатричний
пансіонат, пансіонат для ветеранів
війни і праці, яке затверджено Наказом
№529 від 29 грудня 2001 року Міністерства
праці та соціальної політики України,
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29 січня 2002 року за
№66/6354,

3.1. До будинку-інтернату
приймаються на державне утримання
особи похилого віку, які досягли
пенсійного віку, та інваліди першої і
другої групи, старші за 18 років, які за
станом здоров'я потребують
стороннього догляду, побутового
обслуговування, медичної допомоги,
яким згідно з медичним висновком
не протипоказане перебування у
будинку-інтернаті та які не мають
працездатних родичів, зобов'язаних їх
утримувати за законом.

3.4. Як виняток, до будинку-інтернату
можуть прийматися особи похилого віку
та інваліди, які мають працездатних
дітей або родичів, зобов'язаних
відповідно до чинного законодавства
їх утримувати, якщо вони з об'єктивних
причин не можуть цього робити. У
такому разі щодо кожного окремого
випадку, на підставі
підтверджувальних документів,
приймається рішення колегії
відповідно Міністерства праці та
соціального захисту Автономної
Республіки Крим, головних управлінь
праці та соціального захисту
населення обласних
держадміністрацій, Головного
управління соціального захисту
населення Київської міської
держадміністрації, Управління праці
та соціального захисту населення
Севастопольської міської
держадміністрації.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Також в ч.2 ст. 71 КАС України вказано, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, та на підставі
викладеного, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Донецької обласної державної
адміністрації про зобов'язання
вчинити певні дії, а саме влаштувати
позивача до будинку-інтернату
загального типу, підлягають
задоволенню. Позивач ОСОБА_2 перебуває
на обліку в управлінні соціального
захисту населення як інвалід 1 групи
«А» (захворювання з дитинства -
спастичний церебральний склероз) та
потребує стороннього догляду та
медичного обслуговування, близькі
родичі не можуть надати їй потрібного
догляду, та з огляду на те, що
відповідно до рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 25 червня 2014 року, стягнуто аліменти
на утримання ОСОБА_2 з ОСОБА_7, ОСОБА_6 в
розмірі 1/8 частини їх доходу, по
життєво. ОСОБА_7, ОСОБА_6 є рідними
братом та сестрою позивачки, батько
ОСОБА_4, 1937 року народження, є
непрацездатною особою, інших близьких
родичів позивач не має, тому суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158, 159, 160, 162 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В
:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Донецької обласної державної
адміністрації про зобов'язання
вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Донецької обласної
державної адміністрації влаштувати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку село
Кучерів Яр Добропільського району
Донецької області, до
будинку-інтернату загального типу.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня отримання повної копії
рішення суду, відповідно до ст. 160 ч. 3
КАС України.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

12.12.2014