Справа № 2а-3677/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа № 69023/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Судової-Хомюк Н.М.

суддів:
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Долинської РДА
Івано-Франківської області на
постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 09
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Долинської РДА Івано-Франківської
області про зобов'язання виплатити
допомогу на оздоровлення, -

встановив :

У липні 2011 року позивач звернувся з
позовом до відповідача та просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу недоотриманої щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період з 2005 по 2011 роки (включно) із
нарахуванням на отримані суми 20%
підвищення за проживання в гірському
населеному пункті.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Визнано дії
відповідача протиправними. Зобов`язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату на користь позивача, як
ліквідатору на ЧАЕС 2-ої категорії,
кошти на щорічну допомогу на згідност.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5мінімальних
заробітних плат з врахуванням
виплачених сум за 2005-2010 рік, в решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, у відповідності до п.3
ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити частково,
з наступних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ч. ч. 1, 4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, 2
категорії, захворювання якого
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач у 2005 році отримав щорічну
допомогу на оздоровлення передбачену
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога виплачуються у розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Редакцію статті 48 вищенаведеного
Закону в частині виплати компенсацій у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати було змінено, згідно
із Законом України від 28.12.2007 № 107-VI.

Що стосується дії ч.4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2009 році, жодних Законів, які б
змінювали зміст даної статті не
виносилося, а тому підстав для її не
застосування в 2009 році не було.

Так, позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі визначеними ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст.48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р.
№836.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.48 зазначеного Закону.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Що стосується позовних вимог щодо
проведення виплати підвищення із
нарахуванням на отримані суми 20%
підвищення за проживання в гірському
населеному пункті, то колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, щодо відмови у задоволенні
таких, оскільки позивачем не надано
доказів, що він є особою, яка проживає
(працює) на території населеного
пункту, якому надано статус гірського.

Частиною 2 ст. 99 КАС України (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
судом першої інстанції не враховано ту
обставину, що позивач пропустив строк
звернення до суду, оскільки звернувся з
позовом лише в 2011 році, а на
застосуванні річного строку звернення
до суду наполягав відповідач, тому суд
приходить до висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст. 99 КАС України щодо
позовних вимог позивача за 2005-2010 роки.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято рішення
ухвалене не на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст., ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198,
ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Долинської РДА Івано-Франківської
області задовольнити частково,
постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 09
серпня 2011 року у справі №2а-3677/11 -
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати управління управління
праці та соціального захисту населення
Долинської РДА Івано-Франківської
області здійснити нарахування та
виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу
на оздоровлення за 2011 рік у
відповідності до вимог ст.48 ЗУ«Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
врахуванням проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Н.М. Судова-Хомюк

Судді :
Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль