Справа № 2а-3186/09/0709
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/78914/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
прокурора Рахівського району в
інтересах ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
про зобов'язання нарахувати та
виплатити щорічну разову грошову
допомогу за касаційною скаргою
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області на постанову Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 25 серпня 2009 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року прокурор Рахівського
району в інтересах ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи,
тому відповідно до положень частини
п'ятої статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» йому щорічно до 5
травня повинна виплачуватися разова
грошова допомога в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком. Проте
всупереч вимозі зазначеного Закону
щорічна разова грошова допомога до 5
травня за 2009 рік була виплачена ОСОБА_1
не в повному розмірі. Просив
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
виплатити ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня в розмірі
3106 грн.

17 серпня 2009 року від ОСОБА_1 надійшла
заява про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив:
визнати протиправною бездіяльність
відповідача; стягнути з відповідача на
користь позивача щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня в розмірі
3803,20 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000
грн, перерахувавши стягнуті кошти на
особистий рахунок позивача.

Постановою Рахівського районного суду
Закарпатської області від 25 серпня
2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області в
користь ОСОБА_1 3803,20 грн недоплаченої
разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2009 рік та 1000 грн моральної
шкоди.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
судовий збір в сумі 55,03 грн в користь
держави.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області задоволено частково. Постанову
Рахівського районного суду
Закарпатської області від 25 серпня 2009
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
щодо не нарахування та невиплати
ОСОБА_1, інваліду війни ІІІ групи,
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2009 рік відповідно до частини
п'ятої статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та частини другої статті 6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, інваліду війни ІІІ групи,
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня за 2009 рік відповідно до частини
п'ятої статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та частини другої статті 6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні» та
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати
постановлені рішення судів першої та
апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом
війни ІІІ групи та проживає в гірському
населеному пункті.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (у редакції, чинній з 9 липня
2007 року) встановлено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни ІІІ групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні» від 15
лютого 1995 року № 56/95-ВР розмір
державних пенсій, стипендій, всіх
передбачених чинним законодавством
видів державної матеріальної допомоги
громадянам, які одержали статус особи,
що працює, проживає або навчається на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського, збільшується
на 20 відсотків.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину п'яту
статті 13 Закону № 3551-XII викладено в
новій редакції, відповідно до якої
щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 2 пункту 20
розділу ІІ Закону № 107-VI визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

У 2009 році позивачу до 5 травня виплачена
допомога у розмірі 380 грн відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2009 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від
18 березня 2009 року № 211.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» від 26 грудня
2008 року № 835-VI зміни до частини п'ятої
статті 13 Закону № 3551-XII не вносились,
дія зазначеної норми Закону не
зупинялась.

Вихідним критерієм обчислення
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законом України про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Положення частини третьої статті 28
Закону № 1058-ІV щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, яка передбачена частиною п'ятою
статті 13 Закону № 3551-XII, застосуванню
підлягає мінімальний розмір пенсії за
віком, який вираховується виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не розмір, що
установлений постановою Кабінету
Міністрів України від 18
березня 2009 року № 211, на яку послався
відповідач в касаційній скарзі.

Апеляційний суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
грошова допомога до 5 травня ОСОБА_1 як
інваліду війни ІІІ групи, що проживає в
гірському населеному пункті, повинна
виплачуватися органом праці та
соціального захисту населення у
розмірі, встановленому частиною п'ятою
статті 13 Закону № 3551-XII у редакції
станом на 22 травня 2008 року з
урахуванням положень частини третьої
статті 28 Закону № 1058-ІV та частини
другої статті 6 Закону № 56/95-ВР.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.