Справа № 804/17157/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державнної
інспекції з безпеки на наземному
транспорті у Дніпропетровській
області про визнання протиправною
бездіяльності та визнання
протиправною та скасування постанови,
21.10.14 року ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті у Дніпропетровській
області (далі - Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області) в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області № 019406 від 24.07.2014 р про
застосування адміністративно -
господарського штрафу до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 1700
- визнати протиправною бездіяльність
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області щодо
неповідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду
24.07.2014 р. справи про порушення вимог
Закону України «Про автомобільний
- визнати протиправною бездіяльність
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області щодо
непред'явлення водію автомобіля ОСОБА_1
направлення на перевірку при
проведенні перевірки 12.07.2014 р. о 07-40 год.
на 437 км автодороги Н-08.
В обгрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 12.07.2014 року
державними інспекторами
територіального управління
Укртранспінспекції у
Дніпропетровській області проведено
перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом під час
якої виявлено, що ОСОБА_1 порушені
правила надання послуг з нерегулярних
пасажирських перевезень, а саме,
здійснення нерегулярних пасажирських
перевезень без оформлення документів,
передбачених ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Постановою
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області № 019406 від
24.07.2014 року, на підставі абз.4 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» на ОСОБА_1 накладено штраф
у розмірі 1700 грн. Вважаючи постанову №
019406 від 24.07.2014 року про застосування
адміністративно-господарських санкцій
протиправною, позивач звернувся до
суду із позовом про її скасування. Крім
того, вважає, що при проведенні
перевірки посадовими особами
Управління Укртрансінспекції були
допущені порушення процедури
проведення перевірки, у зв'язку із чим
їх дії повинні бути визнані
У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги та просили задовольнити
позов із зазначених в ньому підстав.
Відповідач - Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у
Дніпропетровській області проти
позову заперечував, подав до суду
письмові заперечення які залучені до
матеріалів справи. Представник
відповідача суду пояснив, що
оскаржувана постанова № 019406 від 24.07.2014
р. прийнята заступником начальника
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області ОСОБА_6 на
підставі акту перевірки позивача,
якими були зафіксовані порушення норм
Закону України «Про автомобільний
транспорт», у зв'язку із чим фінансові
санкції були застосовані правомірно.
Допитані у якості свідків інспектори
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 суду пояснили, що 12.07.2014 року в
ході рейдової перевірки на автошляху
Н-08 437 км. (пост Солонянський) ними був
зупинений автомобіль «Мерседес
Спринтер» державний номер НОМЕР_1 під
управлінням водія ОСОБА_1, який після
пред'явлення ними службових посвідчень
та пропозиції надати документи на
право здійснення нерегулярних
пасажирських перевезень ніяких
документів не надав. Між тим, в
автомобілі знаходилось близько десяти
осіб, які підтвердили що їдуть на
відпочинок у м. Бердянськ із різних
місць та сплатили за перевезення гроші.
Факт знаходження пасажирів в
автомобілі було зафіксовано шляхом
фотографування, що не заборонено при
проведенні перевірки. Оскільки водій
автомобіля- ОСОБА_1 не надав ніяких
документів, що надавали йому право
здійснювати нерегулярні перевезення,
було складено Акт № 001427 від 12.07.2014 р.,
яким зафіксовані встановлені
порушення. У зв'язку із тим, що водій не
захотів чекати поки буде складено акт
та поїхав з місця перевірки, в акті було
відображено, що від підпису в акті
водій відмовився. В подальшому всі
документи були передані до Управління
Укртрансінспекції для прийняття
рішення про застосування
адміністративно - господарських
санкцій. Вважають, що ними були
дотримані вимоги законодавства, що
регламентують порядок проведення
рейдових перевірок, і твердження
позивача про перевищення ними
службових повноважень, є
безпідставними.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001
№2344-III, центральний орган виконавчої
влади з питань автомобільного
транспорту забезпечує проведення
державної політики на автомобільному
транспорті через урядові органи
державного управління на
автомобільному транспорті, службу
міжнародних автомобільних перевезень
та місцеві органи виконавчої влади і
органи місцевого самоврядування. У
складі центрального органу виконавчої
влади з питань автомобільного
транспорту функціонують: урядовий
орган державного управління з питань
регулювання діяльності автомобільного
транспорту; урядовий орган державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті. Урядовий
орган державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті
здійснює: державний контроль за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів
законодавчо регульованої сфери, що
визначають організацію перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Відповідно до п.1 Положення «Про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті»,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №387/2011
Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства). Укртрансінспекція
реалізовує свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи - управління в
Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
встановлено Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок
№1567).

Згідно з п. 4 Порядку №1567 державний
контроль на автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Згідно п.12, п.14, п.15 Порядку №1567, рейдова
перевірка здійснюється на підставі
щотижневого графіка. Рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться в
будь-який час на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах руху,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у
разі виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт. За
наявності підстав, керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Згідно з п. 28 Порядку №1567, фінансова
санкція, якою є передбачений ст. 241
Господарського кодексу України
адміністративно-господарський штраф -
грошова сума, що сплачується суб'єктом
господарювання до відповідного
бюджету у разі порушення ним
встановлених правил здійснення
господарської діяльності, повинна бути
перерахована суб'єктом господарювання
на зазначений у постанові рахунок не
пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів
після отримання ним копії постанови
про застосування фінансових санкцій,
про що повідомляється орган державного
контролю, посадовою особою якого
винесено відповідну постанову.

Виключний перелік порушень вимог
чинного законодавства про
автомобільний транспорт, при виявленні
яких складається один з передбачених
Порядком актів, на підставі якого за
наслідками розгляду справи виноситься
постанова про застосування фінансових
санкцій, містить стаття 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

В ході розгляду справи було
встановлено, що державними
інспекторами Управління
Укртранспінспекції у
Дніпропетровській області на підставі
щотижневого графіку проведення
спільних рейдових перевірок вимог
законодавства про автомобільний
транспорт на період з 09.07.2014 р. по 13.07.2014
р. в Дніпропетровському регіоні та
завдання на перевірку № 026925 проведено
рейдову перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом у м. Дніпропетровську на
автошляху Н-08 437 км. (пост Солонянський),
під час якої було проведено перевірку
транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номерний
знак НОМЕР_2 під управлінням водія
ОСОБА_1. В ході перевірки державними
інспекторами було виявлено, що послуги
з нерегулярних пасажирських
перевезень здійснюються без
оформлення документів, передбачених
ст. 39 Закону України «Про автомобільний
транспорт», а саме, не оформлена
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документів, що свідчать про сплату
транспортних послуг, договір
обов'язкового страхування пасажирів та
водіїв від нещасних випадків, протокол
перевірки та адаптації тахографа, що
тягне за собою відповідальність,
передбачену абз. 4 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

За наслідками проведення перевірки
складений Акт 001427 від 12.07.2014 року, в
якому зафіксовані встановлені
порушення з боку водія ОСОБА_1

Згідно з пунктами 1, 9 частини 1 статті 34
Закону України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001р. № 2344-ІІІ,
автомобільний перевізник повинен
виконувати вимоги цього Закону та
інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів, забезпечувати водіїв
відповідною документацією на
перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 35 Закону України
«Про автомобільний транспорт», послуги
пасажирського автомобільного
транспорту поділяють на послуги з
перевезення пасажирів автобусами, на
таксі та легковими автомобілями на
замовлення.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Положеннями статті 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
визначено, що документи для
нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
автобуса -посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.
Документи на перевезення пасажирів
автобусами для власних потреб: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання автобуса на
законних підставах, список пасажирів,
яких перевозять, завірений підписом
перевізника та печаткою, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на автобус, список пасажирів,
яких перевозять, завірений підписом
перевізника та печаткою, інші
документи, передбачені законодавством
України.

Згідно приписів статті 9 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»
ліцензуванню підлягають такий вид
господарської діяльності як надання
послуг з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу річковим,
морським, автомобільним, залізничним
транспортом.

Відповідно до пункту 55 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №
176, замовлення юридичною або фізичною
особою автобуса для нерегулярних
перевезень здійснюється шляхом
укладення з перевізником письмового
договору про замовлення транспортного
засобу.

Пунктом 61 цих Правил передбачено, що
під час здійснення нерегулярних
перевезень водій повинен мати копію
договору перевізника із замовником
послуг і копію договору обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті.

Як свідчить з матеріалів справи, в Акті
перевірки від 12.07.2014 року зафіксовано
надання позивачем послуг по
перевезенню пасажирів за маршрутом
«Дніпропетровськ-Бердянськ» без
оформлення документів, перелік яких
визначений ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме,
відсутність ліцензійної картки,
договору з замовником транспортних
послуг, документа що засвідчує сплату
транспортних послуг, договору
обов'язкового страхування пасажирів та
водіїв від нещасних випадків на
транспорті.

Як зазначено позивачем, транспортний
засіб автобус «Мерседес Спринтер»
держ. номер НОМЕР_2 використовує для
задоволення власних потреб.

Між тим, суд критично ставиться до
тверджень позивача з приводу того, що
вказаний автомобіль використовувався
позивачем на момент проведення
перевірки лише для власних потреб,
оскільки, в ході розгляду справи
позивачем було зазначено, що склад його
сім'ї 3 особи, а автомобіль має 18 місць.
Крім того, з наданих свідками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 та залученими до матеріалів
справи фотографіями вбачається, що в
12.07.2014 року при перевірці позивача в
автомобілі знаходились особи, які
родичами або близькими знайомими
ОСОБА_1 не являються, сплатили ОСОБА_1 за
послуги перевезення їх на відпочинок
до м. Бердянськ кошти, що спростовує
твердження позивача з приводу
використання автомобіля лише для
власних потреб.

Як зазначено в частині 1 статті 29 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільним перевізником та
автомобільним самозайнятим
перевізником, які здійснюють
перевезення пасажирів на договірних
умовах, є суб'єкти господарювання, які
відповідно до законодавства та
одержаної ліцензії надають послуги за
договором перевезення пасажирів
транспортним засобом, що
використовується ними на законних
підставах.

Суд зазначає, що позивачем ні в ході
рейдової перевірки ні в ході розгляду
справи не були надані документи, що
надавали право здійснювати
нерегулярні пасажирські перевезення,
що свідчить, що перевезення
виконувались позивачем без оформлення
документів, визначених ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до наказу Міністерства
інфраструктури України № 331 від 20.06.2012
року «Про затвердження Типової форми
договору про здійснення нерегулярних
перевезень пасажирів автомобільним
транспортом на внутрішньообласних
маршрутах протяжністю понад 50 км та
міжобласних маршрутах», автомобільні
перевізники в обов'язковому порядку
повинні керуватися Типовою формою
договору.

Пунктом 52 Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту затверджено Постановою КМУ
№176 від 18.02.1997р. визначено що до
нерегулярних перевезень належать:
туристично-екскурсійні; весільні та
святкові; ритуальні; одноразові
перевезення до місць відпочинку.

В ході розгляду справи було
встановлено, що позивач неодноразово
здійснював перевезення пасажирів в
напрямку Дніпропетровськ-Кирилівка
(Бердянськ) що підтверджується
складеними актами перевірки від
07.06.2014р., від 09.06.2014р., від 22.06.2014р., від
10.07.2014р з приводу встановлення
аналогічних порушень, які свідчать про
те, що позивач фактично з червня по
липень 2014р. включно надавав послуги з
нерегулярних перевезень пасажирів без
оформлення документів, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких обставин суд вважає, що
оскаржувана постанова про
застосування адміністративно -
господарського штрафу № 019406 від 24.07.2014
року була винесена відповідачем
правомірно і підстави для її
скасування відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області щодо неповідомлення ОСОБА_1 про
дату та час розгляду справи про
порушення вимог ЗУ «Про автомобільний
транспорт», суд зазначає наступне.
Згідно відомостей, вказаних
відповідачем при складанні актів
проведення перевірки, адресою місця
проживання позивача з його слів
вказано: АДРЕСА_1. На цю адресу
відповідачем і було направлено
рекомендованою поштою повідомлення
від 10.07.2014 року № 3830/10/59-14 про дату
розгляду справи - 24.07.2014 року у
відповідності до вимог п. 27 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567.
Вказаний лист був повернутий
відправнику з позначкою «по закінченню
строку зберігання», що підтверджується
поштовим повідомленням ф.119. Тобто,
відповідачем були виконані вимоги
законодавства щодо повідомлення
позивача про дату та час розгляду
справи.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач був належним чином
повідомленим про дату і час слухання
справи. Між тим, його відсутність на
засіданні при розгляді справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт не свідчить
про порушення його прав, оскільки він в
судовому засіданні підтвердив той
факт, що за вказаною адресою місця
проживання він не проживає, а проживає
разом із сім'єю за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Комсомольська б.
41 кв. 43, тобто, пошта не мала реальної
можливості вручити відповідачу
рекомендовану кореспонденцію. З
урахуванням наведеного суд вважає, що
підстави для задоволення позову в цій
частині, відсутні.

Суд також не знаходить підстав для
задоволення позову в частині визнання
неправомірною бездіяльність посадових
осіб Управління Укртрансінспекції
щодо непред'явлення позивачу службових
посвідчень та направлень на перевірку,
оскільки такі обставини в ході
розгляду справи свого підтвердження не
знайшли та спростовані поясненнями
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи встановлено, що
оскаржуваною постановою № 019406 від
24.07.2014 року про застосування до ОСОБА_1
ОСОБА_7 штрафу у розмірі 1700 грн. права та
інтереси позивача не порушені, у
зв'язку із чим, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною бездіяльності
та визнання протиправною та скасування
постанови - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева