Справа № 614/1183/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р. Справа № 614/1183/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Медяник
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на постанову
Борівського районного суду
Харківської області від 03.11.2014р. по
справі № 614/1183/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату довічного грошового утримання
судді,

ВСТАНОВИЛА:

03.11.2014 року постановою Борівського
районного суду Харківської області
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1) до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
(далі- відповідач, УПФУ в Ізюмському
районі) про визнання неправомірними
дій та зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату довічного
грошового утримання судді.

Визнано неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області щодо
неперерахування щомісячного довічного
грошового утримання (суддівської
винагороди) судді, голови суду, як
працюючого на відповідній посаді
згідно ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010 р.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області провести ОСОБА_1
перерахунок щомісячного грошового
утримання в розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді на посаді
голови суду зі стажем роботи 28 років 2
місяці 28 днів починаючи з 1 січня 2014 р.
до зміни суддівської винагороди в
майбутньому, враховуючи довідку про
грошову винагороду суду Державної
судової адміністрації в Харківській
області № 536 від 23.09.2014 р.

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції і винести нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Заявник зазначає, що суд першої
інстанції не надав належної оцінки
посиланню відповідача на відсутність
нормативно правового документу, яким
би було передбачено здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
судів загальної юрисдикції.

ОСОБА_1 08.12.2014 року подала до суду
заперечення на апеляційну скаргу в
яких зазначає, що постанова
Борівського районного суду
Харківської області від 03.11.2014 року є
законною та просить вийти за межі
позовної заяви про здійснення
перерахунку щомісячного грошового
утримання і зобов'язати відповідача
виплатити за 2014 рік недоотриману суму
щомісячного грошового утримання.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ст. 195 КАС України,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відмова відповідача у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 є
неправомірною.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 є суддею
у відставці та отримує довічне грошове
утримання судді у відставці з 19.05.2005
року.

Позивачка вказує, що після виходу у
відставку їй було призначено та
виплачувалось щомісячне довічне
грошове утримання судді в розмірі 90 %
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді. Та в
зв'язку з підвищенням суддівської
винагороди на підставі ст. 129 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010
р.ОСОБА_1 вважає, що їй повинно бути
підвищене щомісячне грошове утримання
як судді у відставці. Але УПФУ в
Ізюмському районі не виконує вимоги
про перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, цим самим не
виконує рішення Конституційного суду
від 03.06.2013 р. №3-рн/2013 р.

ОСОБА_1 має стаж праці суддею 28 років 2
місяці 28 днів, займала посаду голови
Ізюмського міськрайонного суду на
момент виходу у відставку.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, при вирішенні справи, керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок та розмір
оплати праці працюючим суддям, яким
виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Частиною 3 статті 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів", із
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 08.07.2011 р. N 3668-VI "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а до 1 січня 2011 року
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді.

Проте, положення частини третьої
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року N 2453-VI у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
р. N 3-рп/2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на зазначене, чинною є
редакція ч.3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 24.02.2011
року, яка встановлює, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає висновок суду першої інстанції
щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90%
від суддівської винагороди таким, що
відповідає чинному законодавству.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний суд України у Рішенні
від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004
сформував правову позицію, згідно з
якою норми про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, встановлені ст. 44
Закону України "Про статус суддів", не
можуть бути скасовані чи знижені без
відповідної компенсації. Надання
суддям передбачених цим законом пільг,
компенсацій і гарантій не може
ставитися у залежності від грошових
доходів суддів і тим самим не можуть
знижуватися гарантії їх незалежності
(абзац другий пункту 7 мотивувальної
частини).

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання суддям за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня. Умови і порядок
виплати цього утримання встановленого
Законом України "Про статус суддів".
Така правова позиція викладена в
Рішенні Конституційного суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа
про рівність пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання).

Згідно правових позицій
Конституційного суду України наданих
у Рішенні у справі про гарантії
незалежності суддів від 18 червня 2007
року № 4-рп/2007, а також у низці його
попередніх рішень, зокрема від 24 червня
1999 року № 6-рп/99 (справа про
фінансування суддів ) від 20 березня 2002
року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг,
компенсацій і гарантій), від 01 грудня
2004 року № 19-рп/2004 (справа про
незалежність суддів як складову
їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року №
20-рп/2004 (справа про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового
утримання) Конституційний Суд Україні
наголошує , що стаття 22 Конституції
України встановила, що при прийнятті
нових законів або внесення змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Положенням Європейської хартії про
закон про статус суддів від 11 липня 1998
року передбачає, що судді, які досягли
встановленого законом віку для виходу
на пенсію з посади судді та, які
виконували професійні обов'язки судді
протягом визначеного строку, повинні
отримувати виплати після виходу на
пенсію, рівень яких має бути якомога
ближчим до рівня їх останньої
заробітної плати на посаді судді (пункт
6.4).

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає висновок суду першої
інстанції щодо права позивача на
перерахунок довічного щомісячного
грошового утримання правомірним.

Доводи відповідача про те, що відсутня
законна підстава для здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
колегія суддів вважає безпідставним.
Так Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції безпідставно не виконано
вимоги частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає право суду
вийти за межі позовних вимог, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін.

Зобов'язуючи відповідача здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання позивачки, суд першої
інстанції повністю не захистив її прав
на отримання цього перерахунку. На
вказаний факт посилалась позивачка в
запереченнях на апеляційну скаргу. ЗА
таких обставин, колегія суддів вважає
за необхідне змінити постанову суду
першої інстанції, доповнивши її
рішенням щодо зобов'язання відповідача
здійснити виплату позивачці
перерахунку довічного грошового
утримання.

Відповідно до пункту 2 статті 201 КАС
України підставою для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 2 ст. 198,
ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Борівського районного суду
Харківської області від 03.11.2014р. по
справі № 614/1183/14-а - змінити,
доповнивши резолютивну частину
постанови абзацом четвертим
наступного змісту: "Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
провести виплату щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1 в
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на посаді голови суду
зі стажем роботи 28 років 2 місяці 28 днів
починаючи з 01 січня 2014 року до зміни
суддівської винагороди в майбутньому,
враховуючи довідку про грошову
винагороду суду Державної судової
адміністрації в Харківській області
№536 від 23.09.2014 року".

В іншій частині постанову Борівського
районного суду Харківської області від
03.11.2014 року по справі №614/1183/14-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 10.12.2014 р.

Помічник
судді Цюпак О.П.