Справа № 826/15845/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика
Васильківська, 81-а у складі головуючого
судді Бояринцевої М.А., розглянувши в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_1 до 1) Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Шаманської Анни Станіславівни; 2)
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
№16093046 від 26 вересня 2014 року про відмову
в державній реєстрації права власності
на машиномісце АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та про
зобов'язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м.Києві
зареєструвати за ОСОБА_1, що проживає в
АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1 право
власності на машиномісце АДРЕСА_2.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач зазначає про відсутність
підстав для відмови у державній
реєстрації права на нерухоме майно
згідно ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", і в
оскаржуваному рішенні не вказано
конкретну підставу для відмови згідно
Закону, тоді як наявність у позивача
права власності на об'єкт
підтверджується всіма наданими ним
документами.

Відповідачі - державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Шаманська
Анна Станіславівна та Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві пояснень на позов не надали,
представників до судового засідання не
скерували.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

03.10.11 р. між Комунальним підприємством з
питань будівництва житлових будинків
"Житлоінвестбуд-УКБ", як замовником, та
ОСОБА_1, як інвестором, укладено
інвестиційний договір №65/223, згідно
умов якого замовник зобов'язується
забезпечити відповідно до
проектно-кошторисної документації
виконання повного обсягу робіт по
спорудженню підземного автопаркінгу
житлового масиву АДРЕСА_2, та передати
вказаний об'єкт Інвестору.

Згідно акту №936 прийому-передачі
об'єкту інвестування (машиномісця) від
14.08.14 р. машиномісце прийнято позивачем
як Інвестором.

16.08.14 р. ОСОБА_1 звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), реєстр.
номер №7809314.

03.09.14 р. державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Шаманською Анною
Станіславівною прийнято рішення №15551346
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, згідно якого зупинено
розгляд заяви позивача у зв'язку з
неподанням усіх необхідних документів,
інвестиційного договору та його копію.

26.09.14 р. державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Шаманською Анною
Станіславівною прийнято рішення №16093046
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, згідно якого
відмовлено у державній реєстрації
права приватної власності на
машиномісце АДРЕСА_2, за суб'єктом:
ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

В якості підстави для відмови
зазначено, що інвестиційний договір
№65/223 від 03.10.11 р. укладений після
введення об'єкта в експлуатацію згідно
акту готовності об'єкта до
експлуатації від 30.11.09 р. Пункти 1.4, 2.2, 2.3,
3.3.1, 3.3.8, 4.2, 6.1 суперечать акту
готовності об'єкта до експлуатації від
30.11.09 р. Відповідно до п. 6 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.13 р. №868, документи, що подаються
для проведення державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам, що
встановлені законом, Порядком та
іншими нормативно-правовими актами.
Окрім цього, згідно Цивільного кодексу
України, Закону України "Про державне
мито" та Податкового кодексу України
при посвідченні договорів відчуження
нерухомого майна відбувається сплата
відповідних податків (платежів).

Згідно Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (ст. 2).

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації
(ст. 3 Закону).

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав (ч. 2 ст. 9 Закону).

Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження (ч. 1 ст. 15 Закону).

Перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(ч. 2 ст. 15 Закону).

Державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться у строк, що
не перевищує п'яти робочих днів (крім
випадків, установлених частиною сьомою
цієї статті) з дня надходження до
органу державної реєстрації прав заяви
про таку реєстрацію і передбачених цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення (ч. 5 ст. 15 Закону).

Розгляд заяви про державну
реєстрацію обтяжень і прийняття
рішення про таку реєстрацію, відмову у
державній реєстрації обтяжень або її
зупинення проводиться в день
надходження заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
обтяжень (ч. 7 ст. 15 Закону).

Датою і часом державної
реєстрації прав та їх обтяжень
вважається дата і час реєстрації
відповідної заяви (ч. 12 ст. 15 Закону).

Державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом (ч. 1 ст. 19 Закону).

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови
в державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відмова в державній реєстрації
прав та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.
(ст. 24 Закону).

Згідно п. 20 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.13 р.
№868 (далі - Порядок), за результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або рішення про
відмову в такій реєстрації.

Згідно п. 28 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав виключно
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п. 37 Порядку документами,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення речових прав на нерухоме
майно, є: 1) укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно чи
його дублікат.

Згідно п. 39 Порядку у разі
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна
заінтересованою особою є замовник
будівництва, крім випадків,
передбачених цим Порядком.

Для проведення державної
реєстрації права власності з видачею
свідоцтва на новозбудований об'єкт
нерухомого майна заявник подає:
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку; документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Документом, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом індивідуального
(садибного) житлового будинку,
садового, дачного будинку,
господарської (присадибної) будівлі та
споруди, прибудови до них, побудованих
до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на
об'єкт нерухомого майна;

технічний паспорт на об'єкт
нерухомого майна;

документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

В даному випадку позивачем надано
для проведення державної реєстрації
права власності на машиномісце АДРЕСА_2
всі необхідні документи, передбачені
ст. 19 Закону та п. 39 Порядку, зокрема,
інвестиційний договір №65/223 від 03.10.11 р.,
укладений між Комунальним
підприємством з питань будівництва
житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"
та ОСОБА_1, та акт №936 прийому-передачі
об'єкту інвестування (машиномісця) від
14.08.14 р.

Вказаний договір є документом, що
підтверджує виникнення права
власності на об'єкт нерухомого майна, а
акт підтверджує фактичну передачу
майна позивачу як власнику.

Також позивачем надано документ,
що підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку - копії державних актів на
право постійного користування
земельною ділянкою Комунального
підприємства з питань будівництва
житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"
від 09.02.10 р. на земельні ділянки для
будівництва блоку та побутового
обслуговування та підземної
автостоянки; документ, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта, - акт готовності
об'єкта до експлуатації від 30.11.09 р.,
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна від 03.11.09 р., документ, що
підтверджує присвоєння об'єкту
нерухомого майна адреси -
розпорядження Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації від 16.12.09
р. №706 "Про присвоєння поштової адреси
новозбудованому об'єкту нерухомого
майна".

Виходячи системного аналізу
законодавства, суд приходить до
висновку, що надані позивачем
документи є достатніми для реєстрації
права власності на новозбудований
об'єкт нерухомого майна згідно п. 39
Порядку.

Щодо посилань відповідача на
обставини укладання інвестиційного
договору №65/223 від 03.10.11 р. після
введення об'єкта в експлуатацію згідно
акту готовності об'єкта до
експлуатації від 30.11.09 р., то вказана
обставина не може бути підставою для
відмови в реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна згідно ст. 24
Закону, оскільки подані документи
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, а також дають змогу встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

У випадку, якщо у відповідача чи
інших осіб є підстави для оскарження
інвестиційного договору №65/223 від 03.10.11
р., в тому числі, з підстав удаваності
його укладення замість договору
купівлі-продажу фактично збудованого
об'єкту нерухомого майна, це може бути
предметом оцінки під час розгляду
відповідної судової справи.

Жодних судових рішень щодо
невідповідності законодавству
вказаного договору суду не надано.

За таких обставин у державного
реєстратора відсутнє право не приймати
в якості належної підстави для
виникнення права власності на об'єкт
нерухомого майна інвестиційний
договір №65/223 від 03.10.11 р.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно.

В даному випадку оскаржуване
рішення прийнято відповідачем
необґрунтовано, що є підставою для його
скасування.

Згідно з частиною першою статті 182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відмовляючи у державній реєстрації
права, державний реєстратор прав на
нерухоме майно виходить за межі
наданих Законом повноважень та вчиняє
перешкоду у володінні, користуванні та
розпорядженні майном особі, яка
фактично звернулася за отриманням
адміністративної послуги.

Враховуючи, що судом встановлено
незаконність відмови у державній
реєстрації права, то суд має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень прийняти законне рішення,
що в даному випадку є прийняття рішення
про реєстрацію права особи та його
фактичне здійснення.

Отже, у суб'єкта владних повноважень в
даному випадку відсутнє право на
розсуд після встановлення судом факту
порушення права особи.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права та обставин
справи, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, тому
позов визнається таким, що підлягає
задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) з урахуванням ставки
судового збору за подання позову
немайнового характеру.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
№16093046 від 26.09.14 р. про відмову у
державній реєстрації права власності
на машиномісце АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві провести державну реєстрацію
права власності на машиномісце АДРЕСА_2
за ОСОБА_1.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. судового збору.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань (назва
відповідача - суб'єкта владних
повноважень).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А. Бояринцева