Справа № 826/14731/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М» на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 31 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві,
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві, Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії. Свої позовні вимоги
мотивував тим, що Державною податковою
інспекцією у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві протиправно передано справу
ТОВ «Індустар-М» на облік до ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві, оскільки для цього відсутні
законодавчо обґрунтовані підстави, про
що свідчать невирішені судові спори
щодо узгодження податкових зобов'язань
позивача. Просив суд визнати
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві щодо припинення
адміністрування податків і зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М» та
передачі облікової справи щодо
адміністрування податків і зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві;
визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві щодо
адміністрування податків і зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М»;
зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві адмініструвати податки і збори
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М»;
зобов'язати Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві передати облікову справу щодо
адміністрування податків і зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індустар-М» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 31
жовтня 2014 року у задоволені позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідно до копії довідки про взяття
на облік платника податків (форма
№4-ОПП) від 03.03.2009 року №57966/10/29-218, ТОВ
«Індустар-М» станом на дату видачі
даної довідки перебуває на обліку у ДПІ
у Голосіївському районі м.Києва.

У відповідності до протоколу №2
загальних зборів учасників ТОВ
«Індустар-М» від 09.02.2009 року, зокрема,
вирішено змінити місцезнаходження
товариства з: 03150, місто Київ, вулиця
Горького, будинок 95 на: 01014, місто Київ,
вулиця Тимірязєвська, будинок 2.

Станом на момент розгляду справи судом
першої інстанції, згідно інформації з
Єдиного державного реєстру, ТОВ
«Індустар-М» перебуває на обліку у ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві (як платник податків та єдиного
внеску).

Вважаючи передачу справи ТОВ
«Індустар-М» на облік від ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва до ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві протиправним, а свої права на
охоронювані законом інтереси
порушеними, позивач звернувся з
позовом до суду.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Нормативно-правовим актом, який
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства, є
Податковий кодекс України, який набрав
чинності 01.01.2011 року.

Так, приписами п. 63.1 ст. 63 ПК України
передбачено, що облік платників
податків ведеться з метою створення
умов для здійснення контролюючими
органами контролю за правильністю
нарахування, своєчасністю і повнотою
сплати податків, нарахованих
фінансових санкцій, дотримання
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у
контролюючих органах підлягають всі
платники податків. Взяття на облік у
контролюючих органах юридичних осіб,
їх відокремлених підрозділів, а також
самозайнятих осіб здійснюється
незалежно від наявності обов'язку щодо
сплати того або іншого податку та збору
(п. 63.2 ст. 63 ПК України).

З метою проведення податкового
контролю платники податків підлягають
реєстрації або взяттю на облік у
контролюючих органах за
місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) їх
підрозділів, рухомого та нерухомого
майна, об'єктів оподаткування або
об'єктів, які пов'язані з
оподаткуванням або через які
провадиться діяльність (неосновне
місце обліку). Центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, може
прийняти рішення про зміну основного
місця обліку великого платника
податків (п. 63.3 ст. 63 ПК України).

Взяття на облік платників податків -
юридичних осіб та їх відокремлених
підрозділів здійснюється після їх
державної реєстрації чи включення
відомостей про них до відповідних
державних реєстрів на умовах, що
визначаються законодавчими актами
України, крім випадків, визначених цим
Кодексом, коли органами реєстрації є
контролюючі органи або коли проведення
державної реєстрації платника
податків у відповідному статусі
законодавством не передбачається (п. 63.4
ст. 63 ПК України).

Взяття на облік за основним місцем
обліку юридичних осіб та їх
відокремлених підрозділів як
платників податків та зборів у
контролюючих органах здійснюється на
підставі відомостей з реєстраційної
картки, наданих державним реєстратором
згідно із Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», не пізніше
наступного робочого дня з дня
отримання зазначених відомостей
контролюючими органами. Дані про
взяття на облік юридичних осіб та їх
відокремлених підрозділів як
платників податків і зборів у
контролюючих органах передаються до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців у
день взяття на облік юридичної особи та
відокремленого підрозділу юридичної
особи в порядку, встановленому
Міністерством юстиції України та
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
64.1 ст. 64 ПК України).

При цьому, у відповідності до п. 64.7 ст. 64
ПК України, центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, визначає
порядок обліку платників податків у
контролюючих органах та порядок
формування Реєстру великих платників
податків на відповідний рік з
урахуванням критеріїв, визначених цим
Кодексом для великих платників
податків.

Так, наказом Державної податкової
адміністрації України від 19.02.1998 року
№80 затверджено Порядок обліку
платників податків, зборів
(обов'язкових платежів) (надалі -
Порядок №80), який діяв станом на момент
зміни позивачем податкової адреси.

У силу п. 8.8 Порядку №80 у редакції, яка
діяла станом на момент виникнення
спірних правовідносин, підставою для
зняття з обліку платника податків в
одному органі державної податкової
служби і взяття на облік в іншому (у
зв'язку зі зміною місцезнаходження
(місця проживання) платника, яка
пов'язана зі зміною адміністративного
району) є надходження хоча б до одного
із цих органів даних, що свідчать про
належну реєстрацію таких змін.

Процедури зняття з обліку/взяття на
облік платника податків
розпочинаються та проводяться
органами державної податкової служби
при надходженні хоча б одного з таких
документів: відомостей державного
реєстратора про внесення змін до
відомостей про місцезнаходження (місце
проживання) платника податків; заяви
платника податків про зняття з обліку
за ф. N 9-ОПП (додаток 9) та копії
свідоцтва про державну реєстрацію
(витягу з Єдиного державного реєстру -
для відокремлених підрозділів),
поданих платником податків до органу
державної податкової служби за
попереднім місцезнаходженням; заяви
платника податків про взяття на облік
за ф. N 1-ОПП або за ф. N 5-ОПП із позначкою
«Перереєстрація» та копії свідоцтва
про державну реєстрацію (витягу з
Єдиного державного реєстру - для
відокремлених підрозділів), поданих
платником податків до органу державної
податкової служби за новим
місцезнаходженням (п. 8.8.1 Порядку №80 у
редакції, яка діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 8.8.4 Порядку №80 у редакції, яка
діяла станом на момент виникнення
спірних правовідносин, після
надходження повідомлення про зняття з
обліку у зв'язку зі зміною
місцезнаходження (місця проживання) за
ф. N 11-ОПП або надходження відомостей
від державного реєстратора про зміну
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків чи подання платником
податків заяви про зняття з обліку у
зв'язку зі зміною місцезнаходження
(місця проживання) за ф. N9-ОПП орган
державної податкової служби за
попереднім місцезнаходженням знімає
платника податків з обліку протягом
місяця за відсутності обставин, при
яких термін перебування платника
податків на обліку повинен бути
продовжений до: закінчення поточного
бюджетного року, якщо Законом України
про Державний бюджет України на
поточний рік передбачено, що при зміні
місцезнаходження (місця проживання)
сплата визначених законодавством
України податків та платежів після
перереєстрації здійснюється за місцем
попередньої реєстрації до закінчення
поточного бюджетного року; закінчення
перевірки, якщо перевірка була
розпочата або призначена та орган
державної податкової служби вже
повідомив платника податків про її
проведення; повернення надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) або їх
відшкодування платнику податків, якщо
останній відповідно до поданих заяв чи
декларацій претендує та має право на
таке повернення чи відшкодування, і
термін повернення переплати чи
відшкодування настав; завершення
процедур апеляційного узгодження сум
податкових зобов'язань.

Станом на момент звернення з даним
позовом до суду першої інстанції з
метою використання єдиної
раціональної методики обліку
платників податків і зборів у
контролюючих органах наказом
Міністерства фінансів України від
09.12.2011 року №1588 затверджено Порядок
обліку платників податків і зборів
(надалі - Порядок №1588), розділом Х якого
врегульовано питання щодо переведення
платника податків на обслуговування з
одного контролюючого органу до іншого
(взяття на облік/зняття з обліку).

У разі проведення державної реєстрації
зміни місцезнаходження або місця
проживання платника податків,
внаслідок якої змінюється
адміністративно-територіальна одиниця
та контролюючий орган, в якому на
обліку перебуває платник податків
(далі - адміністративний район), а також
у разі зміни податкової адреси
платника податків, контролюючими
органами за попереднім та новим
місцезнаходженням (місцем проживання)
платника податків проводяться
процедури відповідно зняття з
обліку/взяття на облік такого платника
податків (п. 10.1 Порядку №1588).

Після зняття платника податків з
основного місця обліку в контролюючому
органі за попереднім
місцезнаходженням платник податків
продовжує перебувати на обліку в
такому органі з ознакою обліку за
неосновним місцем обліку, а
контролюючий орган стосовно платника
податків продовжує адмініструвати
податки, збори у частині завершення
процедур такого адміністрування до:
закінчення документальної перевірки
та узгодження сум грошових зобов'язань
за її результатами, якщо перевірка була
розпочата або призначена та
контролюючий орган вже повідомив
платника податків про її проведення;
повернення надміру сплачених платежів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюють контролюючі органи, або їх
відшкодування платнику податків, якщо
останній відповідно до поданих заяв чи
податкових декларацій (звітів,
розрахунків) претендує та має право на
таке повернення чи відшкодування, у
разі якщо до кінця бюджетного періоду
спливає строк повернення або
відшкодування і відповідно висновки
щодо відшкодування виконані в повному
обсязі; закінчення процедур судового
оскарження сум грошових зобов'язань та
інших справ адміністративного
судочинства, крім випадків заміни
такого контролюючого органу (як
сторони або третьої особи в
адміністративній справі) іншим
контролюючим органом (п. 10.14 Порядку
№1588).

Якщо в контролюючому органі за
попереднім місцезнаходженням (місцем
проживання) продовжується
адміністрування податків, зборів у
випадках, визначених у пункті 10.14 цього
розділу, то такий контролюючий орган
може залишити у себе оригінали
документів, необхідних для відповідних
процедур адміністрування, а до
контролюючого органу за новим
місцезнаходженням (місцем проживання)
передати їх засвідчені копії. Після
завершення відповідних процедур
адміністрування до контролюючого
органу за новим місцезнаходженням
(місцем проживання) передаються
оригінали документів, що залишались у
контролюючому органі за попереднім
місцезнаходженням (місцем проживання),
інформація та документи за
результатами таких процедур (п. 10.20
Порядку №1588).

З аналізу вищенаведених правових норм
вбачається, що адміністрування
податків платника податків
контролюючим органом за попереднім
місцезнаходженням здійснюється у
випадках, передбачених положеннями п.
10.14 Порядку №1588, про наявність яких
наголошує представник позивача, лише у
частині завершення процедур такого
адміністрування, при цьому, такий
контролюючий орган може залишити у
себе оригінали документів, необхідних
для відповідних процедур
адміністрування, а, відтак, не
позбавлений права направлення
останніх до контролюючого органу за
новим місцезнаходженням такого
платника податків.

В якості доказів наявності у ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві підстав для продовження
адміністрування податків ТОВ
«Індустар-М» позивач наголошував, що
триває процедура судового оскарження
сум грошових зобов'язань та інших справ
адміністративного судочинства, а саме,
у справі №2а-17121/10/2670 за позовом ТОВ
«Індустар-М» до ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва про скасування рішення
№2711/10/3/28-312 від 09.08.2010 року про
невизнання податкової декларації та
зобов'язання вчинити дії, на
підтвердження чого надано копію листа
Вищого адміністративного суду України
від 29.05.2014 року №БП-44663, зі змісту якого
вбачається, що за касаційною скаргою
№К/9991/62199/11 у справі №2а-17121/10/2670
відкрито провадження.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.07.2014 року у справі №826/8900/14 за позовом
ТОВ «Індустар-М» до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2014 року, у задоволенні позову
відмовлено; а постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.08.2014 року у справі №826/11160/14 за позовом
ТОВ «Індустар-М» до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії, яка залишена
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2014 року, позов задоволено.

Разом з тим, у відповідності до п. 56.18 ст.
56 ПК України, при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС
України).

Отже, грошові зобов'язання за
оскаржуваними у вищенаведених
адміністративних справах рішеннями є
узгодженими.

При цьому, доказів наявності у ТОВ
«Індустар-М» права на повернення
надміру сплачених платежів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюють контролюючі органи, або їх
відшкодування платнику податків
сторонами суду не надано, а з
матеріалів справи не вбачається, з
урахуванням того, що у справі №826/8900/14
за позовом ТОВ «Індустар-М» до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії судом
встановлена правомірність відмови ДПІ
у Голосіївському районі ГУ Міндоходів
у м.Києві у перерахунку сум бюджетного
відшкодування у розмірі 293901 грн. на
поточний рахунок у банку ТОВ
«Індустар-М».

З урахуванням вищевикладеного, на
підставі вищенаведених правових норм,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що станом на
момент розгляду даної справи судом дії
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві щодо
передачі облікової справи ТОВ
«Індустар-М», а дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві щодо прийняття
останньої та подальшого
адміністрування податків і зборів
позивача є правомірними.

Щодо решти позовних вимог, які
полягають у зобов'язанні відповідачів
вчинити певні дії, слід зазначити, що
останні мають похідний характер від
розглянутих вище позовних вимог, щодо
яких суд дійшов висновку про відмову у
їхньому задоволенні, а, отже, вимоги про
зобов'язання ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві
адмініструвати податки і збори ТОВ
«Індустар-М» та зобов'язання ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві передати облікову справу щодо
адміністрування податків і зборів ТОВ
«Індустар-М» до ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві також
задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Індустар-М» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 31
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 16
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 11
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.