Справа № 809/3838/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.
Справа № 809/3838/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання
Куриша Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу у сумі 693 939,34 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкового боргу у сумі 693
939,34 грн. Позовні вимоги мотивувала тим,
що за відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою податку
на доходи фізичних осіб у сумі 25 936,71
грн. та податку на додану вартість у
сумі 668 002,63 грн. (445 775,60 грн. - основний
платіж, 222 227,03 грн. - штрафні (фінансові)
санкції), донарахованого платнику
згідно податкових повідомлень-рішень
№ /0 та № /0 від 18.05.2008 року
відповідно.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі (а.с.25).

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явилася з невідомих суду причин,
хоча про дату, час та місце розгляду
була належним чином повідомлена, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.24).

Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористалася. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подала.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але не прибули всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, то
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 22.08.2006 року
зареєстрована виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець та 28.08.2006 року взята
на податковий облік як платник
податків ДПІ у м. Івано-Франківську
(а.с.7, 11).

З матеріалів справи вбачається, що з
20.03.2008 року по 02.04.2008 року позивачем
проведено планову виїзну комплексну
документальну перевірку з питань
дотримання вимог законодавства про
оподаткування фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за
період з 28.08.2006 року по 31.12.2007 року, за
результатами якої складено акт за №
1881/17-3/НОМЕР_1 від 07.04.2008 року. У даному
акті зафіксовано факти неналежного
ведення платником податків обліку
доходів і витрат, чим порушено статті 1
Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, пункту
4.7 статті 4, пункту 9.4 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (а.с.11-17).

На підставі акту перевірки за №
1881/17-3/НОМЕР_1 від 07.04.2008 року ДПІ у м.
Івано-Франківську винесено податкові
повідомлення-рішення № /0 та №
/0 від 18.05.2008 року. Згідно вказаних
податкових повідомлень-рішень
відповідачу донараховано 25 936,71 грн.
податку з доходів фізичних осіб та
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 668 002,63
грн., з яких 445 775,60 грн. - основний платіж
та 222 227,03 грн. - штрафні (фінансові)
санкції) (а.с.10).

Судом з'ясовано, що відповідач, не
погоджуючись із податковими
повідомленнями-рішеннями № /0 та
№ /0 від 18.05.2008 року, оскаржила їх у
судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2008 року, яка згідно ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2008 року
залишена без змін, адміністративний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до ДПІ у м. Івано-Франківську про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень № /0 та №
/0 від 18.05.2008 року задоволено.

Постановою Верховного суду України
від 28.02.2012 року скаргу ДПІ у м.
Івано-Франківську задоволено частково,
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 29.07.2009 року, ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2008 року
та постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2008 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції (а.с.29-30).

Згідно ухвали Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
10.05.2014 року у справі № 2а-1022/12/0970, яка
набрала законної сили 23.05.2012 року,
позовну заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ДПІ в м.
Івано-Франківську про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень - залишено без
розгляду (а.с.31-32).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що податкові
повідомлення-рішення № /0 та №
/0 від 18.05.2008 року позивачем
винесено правомірно, є узгодженими, а
відтак нараховані відповідачу суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб та з податку на
додану вартість у сумі 25 936,71 грн. та у
сумі 668 002,63 грн. підлягали сплаті
останнім.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У відповідності до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України строки
застосування, сплата, стягнення та
оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що у зв'язку із не виконанням
відповідачем визначеного Законом
обов'язку, за нею залишається
непогашеними 25 936,71 грн. податку на
доходи фізичних осіб та 668 002,63 грн.
податку на додану вартість,
донарахованого платнику згідно
податкових повідомлень-рішень №
/0 та № /0 від 18.05.2008 року.

Згідно вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі,
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що ДПІ у м.
Івано-Франківську на виконання вимог
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України надіслано відповідачу
податкову вимогу № 2262-25 від 12.05.2014 року
на суму 693 939,34 грн., яку нею отримано
14.05.2014 року, що підтверджується наявною
у матеріалах справи копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.8).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 цього Кодексу грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що грошові зобов'язання зі
сплати податку на доходи фізичних осіб
у сумі 25 936,71 грн. та податку на додану
вартість у сумі 668 002,63 грн. (445 775,60 грн. -
основний платіж, 222 227,03 грн. - штрафні
(фінансові) санкції) є податковим
боргом відповідача, який нею не
сплачено.

Наявність податкового боргу
підтверджується довідкою ДПІ у м.
Івано-Франківську від 03.11.2014 року (а.с.6),
обліковими картками даного платника
податків за платежами: податок на
додану вартість та податок на доходи
фізичних осіб (а.с.9) та іншими
матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Доказів сплати податкового боргу
відповідач суду не представила, чим
фактично не заперечила наявність
заборгованості, яка є предметом спору у
даній справі.

За таких обставин, податковий борг у
сумі 693 939,34 грн. підлягає стягненню у
судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 даного
Кодексу стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128, ст. ст.
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
дохід держави 693 939 (шістсот дев'яносто
три тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять)
грн. 34 коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач
І.А.