Справа № 826/11496/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря
Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в м. Києві до
Вищого навчального закладу «Київський
міський медичний коледж» про
зобов'язання вчинити дії, за
апеляційною скаргою Вищого
навчального закладу «Київський
міський медичний коледж» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Вищого навчального закладу «Київський
міський медичний коледж» про
зобов'язання вчинити певні дії,
зокрема, виконати вимоги Державної
фінансової інспекції у місті Києві від
08.04.2014 року № 26-05-14-14/4360.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.09.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В засідання з'явилась представник
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, доводи скарги та
подані письмові заперечення, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Вищого навчального закладу «Київський
міський медичний коледж» за період з
01.11.2009 року по 01.02.2014 року, якою
встановлено ряд порушень та недоліків,
що відображені в акті ревізії від 28.03.2014
року № 05-30/46.

На підставі висновків акту ревізії,
позивачем складено письмову вимогу від
08.04.2014 року № 26-05-14-14/4360, якою
відповідача зобов'язано вчинити дії по
забезпеченню повернення коштів в сумі
188601,07 грн. у відповідності до вимог
чинного законодавства, у тому числі
шляхом проведення
претензійно-правової роботи (п. 3
вимоги); стягненню з ТОВ «Оселя-Буд»
кошти у сумі 27980,42 грн. з ПП
«Будкомунхоз» кошти у сумі 844,00 грн. та
ТОВ «Монолітспецбуд» кошти в сумі 647,41
грн., разом на суму 29471,83 грн. у тому
числі шляхом проведення
претензійно-правової роботи (п.4
вимоги); забезпеченню відшкодування
коштів в сумі 49770,00 грн. в порядку
визначеному статті 1166 ЦК України (п.5
вимоги).

У зв'язку з тим, що Вищим навчальним
закладом «Київський міський медичний
коледж» не усунуто виявлені порушення
та не виконано письмову вимогу позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, інспектування
здійснюється у формі ревізії та
полягає у документальній і фактичній
перевірці певного комплексу або
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Проте, з досліджених судовою колегією
матеріалів справи, вбачається, що
всупереч вимогам ст. ст.159, 161 КАС
України, суд першої інстанції не
перевірив чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги
позивача і якими доказами вони
підтверджуються, обмежившись лише
посиланням на складені позивачем та
направлені відповідачу вимоги від
08.04.2014 року № 26-05-14-14/4360 щодо усунення
виявлених ревізією порушень.

Водночас суд не звернув уваги на наявні
у матеріалах справи докази відсутності
правових підстав для виникнення між
Вищим навчальним закладом «Київський
міський медичний коледж» та суб'єктами,
щодо яких, за приписами оскарженої
постанови суду першої інстанції,
останнім повинна проводитися
претензійно-правова робота, спору, що
унеможливлює проведення такої роботи
та досягнення позитивного її
результату.

Відповідно до довідки зустрічної
звірки, з метою перевірки дотримання
законодавства, щодо здійснення
фінансово-господарських операцій між
Департаментом охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської державної
адміністрації) та Вищий навчальний
заклад «Київський міський медичний
коледж» Державної фінансової
інспекції від 21.03.2013 року № 05-31/576, в
період з 01.01.2010 року по 01.02.2014 року, перша
Установа перерахувала другій Установі
257 769,41 грн. на проведення робіт по
ремонту аварійної вхідної арки з числа
надходжень від
лікувально-профілактичних закладів
міста у вигляді 50 % одержаних ними від
надання в оренду приміщень.

Таке перерахування відбулося, у тому
числі, за рахунок відрахувань 50 %
одержаних відповідачем від оренди
приміщень та безпідставно направлених
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської державної
адміністрації) у розмірі 188601,07грн.

Отже, Вищий навчальний заклад
«Київський міський медичний коледж»
одержав на свої потреби від
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської державної
адміністрації) більше, ніж перерахував
йому раніше, що означає відсутність
можливості у відповідача вимагати
повернення Департаментом охорони
здоров'я КМДА коштів у
претензійно-правовому порядку.

Саме такі взаєморозрахунки між
Департаментом охорони здоров'я КМДА та
відповідачем підтверджуються і актом
ревізії від 28.03.2014року №05-30/649, у якому
зазначено, що за рахунок відрахувань 50%
плати від оренди приміщень від
Департаменту охорони здоров'я КМДА на
проведення капітального ремонту
покрівлі Коледжу в 2011 році надійшло
коштів у сумі 257769,41грн.

На виконання вимоги позивача (п.3 вимоги
від 08.04.2014 року № 26-05-14-14/4360) на ім'я
директора Департаменту охорони
здоров'я Київської державної
адміністрації 25.04.2014 року відповідачем
був направлений лист № 19-09/133 про
повернення йому перерахованих коштів,
отриманих від оренди приміщень у сумі
188601,07 грн., однак на цей лист була
отримана відмова.

Зобов'язуючи відповідача стягнути з
ТОВ «Оселя-Буд», з ПП «Будкомунхоз» та
ТОВ «Монолітспецбуд» кошти у розмірі
29471,83 грн., суд першої інстанції виходив
із висновку про бездіяльність
відповідача щодо проведення
претензійно-правової роботи,
спрямованої на стягнення з
вищезазначених суб'єктів
господарювання надмірно сплачених
коштів за будівельні роботи, проте,
наявні в матеріалах докази свідчать
про проведення відповідачем такої
роботи.

Так, 24.04.2014 року відповідачем, на адресу
Київської філії ТОВ «Оселя-Буд» були
направлені неодноразові вимоги про
стягнення суми, що дорівнює завищенню
вартості робіт - 27980,42 коп.

Аналогічні неодноразові вимоги були
направлені відповідачем на адресу ТОВ
«Монолітспецбуд» та ПП «Будкомунхоз»
про стягнення 647,41 грн. та 844.00
відповідно.

Наявність фактичних даних, які
спростовують доводи позивача про
бездіяльність відповідача та
підтверджують виконання відповідачем
вимог позивача, вказує на
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та порушення
судом першої інстанції вимог
процесуального закону.

Також постанова суду першої інстанції
зобов'язує відповідача провести
претензійно-правову роботу щодо
відшкодування коштів у сумі 497700 грн.,
які, за переконанням позивача,
підлягають стягненню з випускників
Вищого навчального закладу «Київський
міський медичний коледж», що навчалися
за рахунок державного або місцевого
бюджетів. Така вимога не може бути
виконана оскільки не ґрунтується на
чинному національному законодавстві
та суперечить положенням міжнародних
договорів.

Статтею ст. 53 Конституції України
передбачено, що держава забезпечує
доступність та безоплатність вищої
освіти в державних і комунальних
навчальних закладах. Закони України
«Про вищу освіту» та «Про освіту» ( у
редакції, яка змінена Законом України
від 01.07.2014 року №1556-VII (1556-18)) не містять
умов про обов'язковість трирічного
відпрацювання та відшкодування
випускниками у встановленому порядку
до державного або місцевого бюджету
вартості навчання.

Рішенням Конституційного суду України
від 04.03.2004 року у справі про доступність
та безоплатність освіти визначено, що
безоплатність вищої освіти у державних
і комунальних навчальних закладах
необхідно розуміти як можливість
здобуття освіти у цих закладах без
оплати, тобто без внесення плати у будь
якій формі за освітні послуги.

Міжнародна конвенція «Про примусову чи
обов'язкову працю» від 1930 року №29, до
якої у 1956 році приєдналася Україна,
також заперечує можливість примусу у
виборі працівником роботи або посади.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
встановленого законом
економічно-фінансового механізму
відшкодування випускником вищого
навчального закладу (підготовка якого
здійснювалася за державним
замовленням) вартості навчання та
компенсації усіх понесених навчальним
закладом матеріальних витрат, у зв'язку
із чим будь - які претензії або позови
щодо відшкодування таких витрат не
ґрунтуються на законі.

Вищевикладене судом першої інстанції
не було враховано під час вирішення
справи по суті, що свідчить про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
та є підставою для скасування рішення.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про судове рішення в
адміністративній справі» від 20.05.2013
року № 7 колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Вищого навчального
закладу «Київський міський медичний
коледж» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.09.2014 року по справі за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в м. Києві до
Вищого навчального закладу «Київський
міський медичний коледж» про
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.09.2014 року - скасувати
та прийняти нову.

У задоволенні позовних вимог Державної
фінансової інспекції в м. Києві щодо
зобов'язання Вищого навчального
закладу «Київський міський медичний
коледж» вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, тобто з
16.12.2014 року, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено
16.12.2014 року.

Головуючий суддя

Кузьменко В. В.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.