Справа № 317/493/14-а(2-а/317/13/2014)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа №
317/493/14-а(2-а/317/13/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області на постанову Запорізького
районного суду Запорізької області від
16 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області, третя особа: Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця» про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького
районного суду Запорізької області від
16 жовтня 2014 року у справі позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково:
визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії за стажем та середнім
заробітком за час вимушеного прогулу
за період з 28.09.1994 року по 13.05.1996 року та
за заробітком за час вимушеного
прогулу за період з 27.01.2001 року по 18.07.2001
року, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії за стажем та середнім
заробітком за час вимушеного прогулу
за період з 28.09.1994 року по 13.05.1996 року та
за заробітком за час вимушеного
прогулу за період з 27.01.2001 року по 18.07.2001
року. У решті адміністративного позову
- відмовлено.

Не погодившись із судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькому районі
Запорізької області подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, а в задоволенні позовної
заяви позивача відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є пенсіонером, з 2013 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області та отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 з 1988 року працював на
Придніпровській залізниці, зокрема, на
посаді начальника отряду воєнізованої
охорони Придніпровської залізниці.

27.09.1994 року був звільнений з посади, а
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 13.05.1996 року був
поновлений на вказаній посаді, з
роботодавця стягнуто на користь ОСОБА_1
299852000 крб. за час вимушеного прогулу з
28.09.1994 року по 28.09.1995 року.

ОСОБА_1 27.01.2001 року був знов
звільнений з зазначеної посади і на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2001
року був поновлений на посаді, стягнуто
з роботодавця 6606 грн. суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновлення ОСОБА_1 на посаді за
вказаними рішеннями судів
підтверджено відповідними наказами
начальника залізниці (накази від 14.05.1996
року №46/н та від 19.07.2001 року №381/Н).

На звернення ОСОБА_1 щодо розміру
та порядку виплати (перерахунку)
пенсії, Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькому районі
Запорізької області у своєму листі від
22.10.2013 року вказало, що пенсія ОСОБА_1
призначена та виплачується відповідно
до вимог чинного законодавства на
підставі наданих ним документів.

Як встановлено судом першої
інстанції, що до страхового стажу
ОСОБА_1 було враховано період з 14.05.1996
року по день звільнення - по 27.01.2001 року,
оскільки поновлено його було на посаді
з 14.05.1996 року. А за час з 1994 по 1996 роки
враховано лише періоди перебування
ОСОБА_1 на обліку у центрі зайнятості.
За зазначений період частково
враховано і дані щодо заробітку для
призначення пенсії, оскільки ОСОБА_1
було виплачено за час вимушеного
прогулу одноразово суму в червні 1996
року, а за період з жовтня по травень 1996
року у довідці підприємства відсутня
заробітна плата з якої нараховані та
сплачені страхові внески. Це
стосується і періоду 2001 року, за який за
заробітком відповідачем враховано
лише суму, виплачену позивачеві
одноразово у липні 2001 року за рішенням
суду.

Суд першої інстанції правомірно
вважає, що при призначенні пенсії
ОСОБА_1, та згодом відмови у перерахунку
пенсії, суб'єктом владних повноважень
були порушені вимоги закону та
відповідно права позивача.

Статтями 43, 46 Конституції України
гарантується право громадян на працю і
соціальний захист. Практичною
реалізацією наданих конституційних
гарантій є поновлення на роботі в разі
незаконного звільнення, виплата
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, зарахування часу вимушеного
прогулу до стажу, що дає право на
пенсію.

Тому, в разі порушення
конституційних прав і свобод, вони
підлягають повному поновленню. При
незаконному звільнені, права особи не
можуть зменшуватись порівняно з тими
правами, які б вона мала працюючи. В
даному випадку ОСОБА_1 був незаконно
звільненим і на його користь стягнута
заробітна плата, яку він повинен був
отримати працюючи у спірних періодах
на загальних підставах.

Згідно абзацу 33 статті 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(далі
Закон), страховий стаж це період (строк),
протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно з цим
Законом і за який сплачено страхові
внески.

Відповідно до пункту 1 статті 41
Закону, до заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отриманих
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
цим Законом були фактично обчислені і
сплачені страхові внески до Пенсійного
фонду в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески.

Згідно пункту «а» частини 3 статті
56 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», до стажу роботи
зараховується робота, на якій
працівник підлягав державному
соціальному страхуванню, або за умови
сплати страхових внесків, період
одержання допомоги по безробіттю, а
також робота в'язнів і робота за
угодами цивільно-правового характеру
за умови сплати страхових внесків.

Як було встановлено, з усіх сум, що
були нараховані та виплачені ОСОБА_1, в
тому числі за рішеннями судів, було
сплачено страхові внески до пенсійного
фонду.

Відповідно до п. 3 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993
року №637 (із змінами) за відсутності
трудової книжки, а також у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення,характеристики, письмові
трудові договори і угоди з
відмітками про їх виконання та
інші документи, які містять
відомості про періоди роботи.

ОСОБА_1, на підтвердження свого
трудового стажу, крім записів у
трудовій книжці, в тому числі
виправлених ДП «Придніпровська
залізниця» у 2013 році за зверненням
ОСОБА_1 (записи №61-63), надавав до
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області довідки з місця роботи, рішення
районних судів від 13.05.1996 року та від
18.07.2001 року про його поновлення на
роботі, тощо.

Однак, ігноруючи вимоги чинного
законодавства, суб'єкт владних
повноважень в повній мірі не взяв до
уваги при призначенні пенсії та
встановленні її розміру надані ОСОБА_1
документи у сукупності, що є
неприпустимим.

Згідно положень ст. 162 КАС України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

З урахуванням того, що у
адміністративному позові серед
позовних вимог відсутні вимоги щодо
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень -
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області, який за законом здійснює
призначення та перерахунок пенсій, суд
вважає за необхідне з метою захисту
прав громадянина ОСОБА_1 визнати
протиправною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії за стажем та середнім
заробітком за час вимушеного прогулу,
за період з 28.09.1994 року по 13.05.1996 року та
за заробітком за час вимушеного
прогулу за період з 27.01.2001 року по 18.07.2001
року, зобов'язавши провести за вказані
періоди перерахунок пенсії.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду
Запорізької області від 16 жовтня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко