Справа № 2а/0470/2451/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/16156/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
публічного акціонерного товариства
"Енергетична компанія
"Дніпрообленерго" про зобов'язання
посадових осіб допустити працівників
до проведення позапланової перевірки
державних закупівель,

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Дніпропетровській області звернулось
до суду з позовом до публічного
акціонерного товариства "Енергетична
компанія "Дніпрообленерго" про
зобов'язання вчинити певні дії, а саме:
допустити працівників
Контрольно-ревізійне управління в
Дніпропетровській області до
проведення позапланової виїзної
перевірки державних закупівель з 21.11.2011
по 09.12.2011.

Позовні вимоги мотивовано
необґрунтованістю відмови відповідача
у допуску працівників
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
проведення позапланової виїзної
перевірки державних закупівель з
мотивів відсутності у відповідача
визначальних ознак підконтрольної
установи у розумінні Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" (назва Закону - в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року, позов задоволено:
зобов'язано посадових осіб публічного
акціонерного товариства "Енергетична
компанія "Дніпрообленерго" допустити
працівників Контрольно-ревізійного
управління в Дніпропетровській
області до проведення позапланової
виїзної перевірки державних
закупівель з 21.11.2011 по 09.12.2011.

У поданій касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго"із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
доручення Головного
контрольно-ревізійного управлінню
України від 12.01.2011 №31-18/15 на виконання
доручення Прем'єр-Міністра України від
13.09.2010 №51934/1/1-10 та на підставі
направлень працівниками
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області здійснено
вихід для проведення позапланової
перевірки державних закупівель
публічного акціонерного товариства
"Енергетична компанія
"Дніпрообленерго" за період з 01.01.2010 по
20.01.2011.

У той же час, посадові особи
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
проведення перевірки відповідачем
допущені не були, про що складено акт
від 20.01.2011 №05-21/6.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
наявності у відповідача визначальних
ознак підконтрольної установи та,
відповідно, наявності у позивача
повноважень на проведення перевірки
державних закупівель.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицією судів попередніх
інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
(назва - в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що одним із видів підконтрольних
установ, фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в яких здійснює державна
контрольно-ревізійна служба, є суб'єкти
господарювання державного сектору
економіки.

Частиною другою статті 22
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єктами
господарювання державного сектора
економіки є суб'єкти, що діють на основі
лише державної власності, а також
суб'єкти, державна частка у статутному
фонді яких перевищує п'ятдесят
відсотків чи становить величину, яка
забезпечує державі право вирішального
впливу на господарську діяльність цих
суб'єктів.

Відповідно до Статуту публічне
акціонерне товариство "ЕК
"Дніпрообленерго" засноване на
підставі наказу Міністерства
енергетики та електрифікації України
від 18.08.1995 №160 шляхом перетворення
державного енергопостачального
підприємства у державну акціонерну
компанію "Дніпрообленерго" відповідно
до Указу Президента України від 04.04.1995
"Про структурну перебудову в
електроенергетичному комплексі
України", та з державної акціонерної
енергопостачальної компанії
"Дніпрообленерго" у публічне
акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2004 №794 створено Національну
акціонерну компанію "Енергетична
компанія України" у формі відкритого
акціонерного товариства.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2004 №794
статутний фонд Компанії сформовано
шляхом передачі до нього пакетів акцій,
що належить державі у статутних фондах
господарських товариств, зазначених в
додатку 1; та 100 відсотків акцій, що
належать державі у статутних фондах
господарських товариств, зазначених у
додатку 2; 100 відсотків акцій відкритого
акціонерного товариства, яке
утворюється після здійснення
передбачених цією постановою заходів
на базі майна державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго".

Як вбачається з додатку 1 до постанови
Кабінету Міністрів України від 22.06.2004
№794 в редакції до 13.06.2007, розмір пакета
акцій, який передається до статутного
фонду Національної акціонерної
компанії "Енергетична компанія
України" за рахунок пакету акцій, що
належить державі у статному фонду ЕК
"Дніпрообленерго", складає 75%.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.06.2007 №824 до постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2004 №794
внесено зміни, за змістом яких розмір
пакету акцій, що передається до
статутного фонду компанії,
визначається у кількості акцій та їх
номінальній вартості, а не у
відсотковому відношенні.

Погоджуючись з позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності у
відповідача визначальних ознак
підконтрольної установи у розумінні
статті 2 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
колегія суддів виходить з того, що
публічне акціонерне товариство "ЕК
«Дніпрообленерго" має ознаки суб'єкта
господарювання державного сектора
економіки з огляду на наявність у
статутному фонді компанії державної
частки, що забезпечує державі право
вирішального впливу на господарську
діяльність цього суб'єкта.

Так, відповідно до частини першої
статті 6 Закону України "Про цінні
папери та фондовий ринок" акція -
іменний цінний папір, який посвідчує
майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств.

Чинним законодавством України не
закріплено критеріїв, які дозволили б
охарактеризувати вплив держави на
господарську діяльність суб'єкта як
вирішальний.

У той же час, враховуючи те, що згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2004 №794 Національна акціонерна
компанія "Енергетична компанія
України" створена у формі відкритого
акціонерного товариства шляхом
формування статутного фонду за рахунок
пакетів акцій, що належать державі у
статутних фондах інших господарських
товариств, питання правового режиму
зазначених акцій не впливає на обсяг
впливу держави на господарську
діяльність відкритого акціонерного
товариства "ЕК "Дніпрообленерго"
оскільки обсяг управлінських прав
держави не змінюється. Так, в
незалежності від того, хто є
володільцем акцій та, відповідно, має
право на управління акціонерним
товариством, вирішальний вплив на
господарську діяльність має держава -
або ж безпосередньо, або ж через органи
управління Національної акціонерної
компанії "Енергетична компанія
України".

Частиною восьмою статті 10 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» запроваджено
підхід щодо права управління
державними корпоративними правами,
згідно з яким корпоративні права
держави, передані уповноваженим особам
в управління, не можуть бути відчужені
з державної власності без дозволу
Кабінету Міністрів України. Стосовно
них не можуть вчинятися дії, наслідком
яких може бути відчуження цих
корпоративних прав з державної
власності. Відчуження корпоративних
прав держави здійснюється відповідно
до законодавства з питань
приватизації.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
наявність у держави вирішального
впливу на господарську діяльність
публічного акціонерного товариства "ЕК
"Дніпрообленерго", колегія суддів
погоджується з позицією судів першої
та апеляційної інстанцій щодо
наявності у відповідача визначальних
ознак підконтрольної установи у
розумінні Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
як у суб'єкта господарювання
державного сектора економіки.

Зазначена позиція відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній в постанові від 08 липня 2014
року у справі №21-55а14, згідно з якою якщо
акції, права на які у підприємстві
державного сектора економіки належать
державі, передаються в управління
іншому підприємству державного
сектора економіки, підприємство, яке
передало акції, відповідно до статті 22
ГК не втрачає статусу підприємства
державного сектора економіки і його
діяльність може бути перевірена
органами державної
контрольно-ревізійної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вказує на обґрунтованість висновків
судів попередніх інстанцій щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго" відхилити, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

З оригіналом згідно.

Помічник судді
О.С. Коломацька