Справа № 363/4124/14-а
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 363/4124/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Чіркова Г.Є.,

при секретарі
Бариш А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Вишгородської районної державної
адміністрації в Київській області про
визнання дій та бездіяльності
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

позивачка в вересні 2014 року звернулася
до суду з даним позовом, посилаючись на
те, що відповідачем порушено її права
передбачені ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", який всіх
належних сум на оздоровлення не
виплатив, а тому просить визнати
незаконними дії відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення позивача
положень Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів,
якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
вимог і норм, визначено розміри пенсій
для осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до того, ще
й значно менші, ніж передбачені ст. 48
Закону для відповідної категорії
громадян;

визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним позивачці
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст.ст. 48
Закону протиправною;

зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
позивача на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених Законом у
редакції діючих Законів №230/96, №563 та
№2638 та пов'язаними із ним Законами, а
саме у розмірі 5 мінімальних заробітних
плат за період, починаючи з 01.01.2002 року і
до моменту винесення рішення у цій
справі, з урахуванням виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення.

Позивачка до суду не прибула, надіслала
до суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, просила про задоволення
позову з викладених в цьому підстав.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надіслав до суду
письмові заперечення, в яких проти
задоволення позову заперечив,
посилаючись на те, що пенсія їй
виплачується в порядку та розмірах
визначених Кабінетом Міністрів
України, крім того позивачка
пропустила шестимісячній строк для
звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
наступного.

Встановлено, що позивачка є
постраждалою особою внаслідок аварії
на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ
групи, внаслідок захворювання, яке
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС.

Перебуваючи на обліку у відповідача,
позивачка звернулася із заявою про
здійснення перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
розмірів, визначених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, листом відповідача від 12 грудня
2014 р. у проведенні перерахунку їй
відмовлено. Зокрема, свою позицію
відповідач обґрунтував тим, що
нарахування та виплата щорічної
допомоги на оздоровлення позивача
проводиться у розмірах, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного із Чорнобильською
катастрофою, виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Така редакція статті існувала після
визнання неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 р. N 107-VI.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України, до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Згідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року №3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в
редакції Закону України від 03.08.2014 р.
№1622-18, встановлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачці нарахована в розмірі 120 грн.
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Відтак, по справі встановлено, що
щорічна допомога на оздоровлення
позивачці виплачується згідно до вимог
Закону, а тому неправомірних дій
відповідача при розгляді цієї справи
не встановлено.

Крім того, необхідно зазначити про те,
що позивач звернулася за захистом прав,
свобод та інтересів тільки 26 вересня 2014
року, що підтверджується відбитком
штампом вхідної кореспонденції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 2 ст. 100 КАС України
встановлено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Доводи позову про те, що позивачка
дізналася про порушення своїх прав
тільки 11 вересня 2014 року є
неприйнятними.

Так, спірні правовідносини стосовно
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
загальновідомими у державі, що мають
широке розповсюдження в засобах
масової інформації.

При цьому всі без виключення Закони
України, підзаконні нормативно-правові
акти, Рішення Конституційного суду
України у відповідний час оприлюднені
стосовно спірних правовідносин і є
загальновідомими.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду та відсутні
підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до такого суду
поважними, а тому позовні вимоги
позивача за період з 2002 року по 11
березня 2014 року - необхідно залишити
без розгляду.

Таким чином, оскільки порушень прав
позивачки не встановлено, підстав для
задоволення позову в іншій частині не
вбачається.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 160-163 КАС України,

постановив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Вишгородської районної державної
адміністрації в Київській області в
частині зобов'язання вчинити дії щодо
перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення з 01 січня 2002 року по 11
березня 2014 року - залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня отримання копії постанови в
повному обсязі, шляхом подання
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд Київської
області.

Суддя