Справа № 524/9254/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.Справа № 524/9254/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 05.11.2014р. по
справі № 524/9254/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити дії щодо
нарахування та виплати пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці Полтавської області, в
якому просила суд:

- визнати неправомірною відмову
відповідача у здійсненні перерахунку
та виплати пенсії по інвалідності в
розмірах, передбачених ст. 50, ст. 54, ст.67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з врахуванням вимог ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 01.01.2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності, з
01.01.2014 року, по 3 групі інвалідності в
розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком, відповідно до ст. 54, ст. 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та з врахуванням ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне і страхування" та провести
відповідні виплати, з урахуванням
фактично виплачених сум;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, по 3
групі інвалідності в розмірі 50%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.50, ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та з
врахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати з 01.01.2014 року, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з
01.01.2014 року по 06.04.2014 року - залишено без
розгляду.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Автозаводського районного
суду від 05.11.2014 року адміністративний
позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області у
здійсненні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 пенсії (основної та додаткової)
у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області відповідно до
вимог ст.ст. 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної основної державної пенсії
як інваліду ІІІ групи в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, виходячи і
з розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 06.04.2014 року по
02.08.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області відповідно до
вимог ст.ст. 50, 67 Закону України «Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленого ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 06.04.2014 року по
02.08.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити
нову, якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог. Вказує, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Постанови Кабінетом
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року
та ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (категорія1) від 01.03.2006 року та
вкладкою НОМЕР_2 від 15.03.2007 року до
вказаного посвідчення.

Позивачу з 16.02.2006 року безстроково
встановлено IIІ групу інвалідності.
Вказане підтверджується довідкою МСЕК
серії 7-66 ВЛ № 0141605 від 16.02.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу основна та щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується з 01.01.2014 року в
розмірі, визначеному з урахуванням
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року.

Позивач звернулася з письмовою заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці Полтавської області з
вимогою щодо здійснення їй з 01 січня 2014
року перерахунку та виплати щомісячних
державних пенсій відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду в м. Кременчуці
Полтавської області від 19.09.2014 року за
вих. № 284/д-07 позивачу відмовлено в
задоволенні заяви щодо перерахунку
пенсії.

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії,
позивач звернулась з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що, дії та
прийняті за їх наслідками рішення
відповідача є неправомірними, оскільки
позивач у період з 06.04.2014 року по 02.08.2014
року мав право на отримання основної
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50, 54, 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій за період з 06.04.2014
року по 02.08.2014 року, а також зобов'язав
відповідача здійснити такий
перерахунок за вказаний період та
забезпечити виплату державної та
додаткової пенсій відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008,) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
третій групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам третьої групи - 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19.06.2011 року
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнано такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39,
48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.11 року та № 1210 від
23.11.11 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначався
відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тому з
01.01.2014 року діяли положення ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких
розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи,
щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком, а особам, які є інвалідами ІІІ
групи і віднесені до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 50 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який
набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено
Розділ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
пунктом 6-7, яким установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що з урахуванням внесених
змін у Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», які набрали
чинності 3 серпня 2014 року, починаючи з
цієї дати до спірних правовідносин
повинні застосовуватись положення
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення».

Таким чином, позивач у період з 06.04.2014
року по 02.08.2014 року мав право на
отримання основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У відповідності до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинне бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 05.11.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги відповідача
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 05.11.2014р. по справі № 524/9254/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.