Справа № 821/4499/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4499/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Бездрабка О.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Херсонській
області про визнання дій
протиправними та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з
позовом до Головного управління
Держземагентства у Херсонській
області (далі - відповідач), в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо видання листа від
06.11.2014 р. № 19-21-0.102-2206/15-14-СГ "Про розгляд
заяв"; скасувати лист відповідача від
06.11.2014 р. № 19-21-0.102-2206/15-14-СГ "Про розгляд
заяв"; зобов'язати відповідача виконати
п.п.1.2, 1.10, 2.4 Методичних рекомендацій,
затверджених наказом Державного
агентства земельних ресурсів від 28.02.2013
р. № 72 "Про деякі питання реалізації
повноважень з питань передачі земель
сільськогосподарського призначення
державної власності для всіх потреб",
та видати наказ про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки
(кадастровий номер :03:001:0023) з "виду
використання: для городництва" на "вид
використання: для ведення фермерського
господарства".

Свої вимоги мотивує тим, що з метою
зміни цільового призначення
(функціонального використання)
земельної ділянки, яка перебуває у
нього у користуванні згідно договору
оренди, із виду: для городництва на вид:
для ведення фермерського господарства,
звернувся з відповідною заявою до
відповідача. Також направив лист з
документами, що підтверджують
відповідність критеріям, що надають
право на виділення земельної ділянки з
метою ведення фермерського
господарства. Однак Головне управління
Держземагентства у Херсонській
області листом від 06.11.2014 р. №
19-21-0.102-2206/15-14-СГ відмовило у задоволенні
заяви. Позивач вважає такі дії
протиправними, а сам лист таким, що
підлягає скасуванню, так як
відповідачем порушено механізм
прийняття рішення про надання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою, визначений Методичними
рекомендаціями щодо порядку
реалізації головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (на безконкурентних
засадах) для всіх потреб.

Відповідачем надано до суду
заперечення на позов, згідно яких
просить відмовити у задоволенні
позову, оскільки Головне управління
Держземагентства у Херсонській
області діяло на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, визначений
законодавством України.

Від представників позивача та
відповідача надійшли клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2013 р. між
Головним управлінням Держземагентства
у Херсонській області (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) укладено договір
оренди земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності площею 30,0040 га для
городництва із земель запасу в
адміністративних межах Раденської
сільської ради Цюрупинського району
Херсонської області строком на 7 років.

06.10.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки із
категорії земель
сільськогосподарського призначення
державної власності площею 30,0040 га,
цільове призначення - для городництва,
в категорію земель
сільськогосподарського призначення,
цільове призначення - для ведення
фермерського господарства, яку
отримано Головним управлінням
Держземагентства у Херсонській
області 16.10.2014 р.

06.11.2014 р. відповідачем направлено лист
за № 19-21-0.102-2206/15-14-СГ, яким відмовлено у
задоволенні клопотання. Відмова
мотивована тим, що земельна ділянка
перебуває у позивача в оренді для
городництва на 7 років.

При вирішенні даного позову суд
виходить з наступного.

Положеннями ч.4 ст.122 ЗК України
визначено, що центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.18 ЗК України
передбачено, що до земель України
належать усі землі в межах її
території, в тому числі острови та
землі, зайняті водними об'єктами, які за
основним цільовим призначенням
поділяються на категорії. Категорії
земель України мають особливий
правовий режим.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗК України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно із ч.1 статті 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

Глава 5 ЗК України визначає правовий
режим земель сільськогосподарського
призначення.

Приписами ч.1, 2, 3 ст.22 ЗК України
передбачено, що землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать: а)
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги); б)
несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування: а) громадянам
- для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; б)
сільськогосподарським підприємствам -
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; в)
сільськогосподарським
науково-дослідним установам та
навчальним закладам, сільським
професійно-технічним училищам та
загальноосвітнім школам - для
дослідних і навчальних цілей,
пропаганди передового досвіду ведення
сільського господарства; г)
несільськогосподарським
підприємствам, установам та
організаціям, релігійним організаціям
і об'єднанням громадян - для ведення
підсобного сільського господарства; ґ)
оптовим ринкам сільськогосподарської
продукції - для розміщення власної
інфраструктури.

Відповідно до ч.5 ст.20 ЗК України види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33-37 цього Кодексу.

Із системного аналізу викладеного слід
дійти висновку, що законодавець
виділяє статус земель
сільськогосподарського використання,
про що, зокрема, свідчить те, що,
дозволивши вільне визначення напрямів
використання земель в межах інших
категорій земель законодавець залишив
заборону на вільне визначення напрямів
використання земель
сільськогосподарського використання.

Таким чином, зміна виду використання
земельної ділянки в межах категорії
земель сільськогосподарського
призначення носить не суто формальний
характер, оскільки при цьому
змінюється зміст правового
регулювання у цих відносинах.

Суд зазначає, що види використання
земельної ділянки в межах категорії
земель сільськогосподарського
призначення мають свої особливості
правого регулювання.

Так, відповідно ст.35 ЗК України
громадянам або їх об'єднанням із земель
державної або комунальної власності
можуть надаватися в оренду земельні
ділянки для городництва. На земельних
ділянках, наданих для городництва,
закладання багаторічних плодових
насаджень, а також спорудження
капітальних будівель і споруд не
допускається. На земельних ділянках,
наданих для городництва, можуть бути
зведені тимчасові споруди для
зберігання інвентарю та захисту від
непогоди. Після закінчення строку
оренди зазначеної земельної ділянки
побудовані тимчасові споруди
підлягають знесенню власниками цих
споруд за їх рахунок.

Статтею 31 ЗК України визначено, що
землі фермерського господарства
можуть складатися із: а) земельної
ділянки, що належить на праві власності
фермерському господарству як
юридичній особі; б) земельних ділянок,
що належать громадянам - членам
фермерського господарства на праві
приватної власності; в) земельної
ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди. Громадяни - члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю).

Як вже зазначалося, ОСОБА_1 надано в
оренду земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
для городництва. В подальшому позивач
звернувся до відповідача із заявою про
зміну виду використання земельної
ділянки із виду "для городництва" на вид
"для ведення фермерського
господарства". Підставою для відмови у
задоволенні клопотання відповідач
вказав на те, що вказана земельна
ділянка перебуває у позивача в оренді
для городництва.

Суд погоджується з даною позицією
Головного управління Держземагентства
у Херсонській області, оскільки вид
використання земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
вже визначено договором оренди, строк
дії якого не закінчився. Тобто, в даному
випадку між сторонами існують
договірні відносини, а тому посилання
ОСОБА_1 на норми ЗК України (ст.123 ЗК
України), Методичних рекомендацій щодо
порядку реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування (на
безконкурсних засадах) для всіх потреб
є недоречними, оскільки ними визначено
порядок надання земельних ділянок у
власність або користування, а не
врегульовано питання щодо зміни виду
використання земельної ділянки
сільськогосподарського призначення.

Також суд зазначає, що Законом України
"Про фермерське господарство", ЗК
України визначено особливий порядок
набуття права на земельну ділянку для
ведення фермерського господарства,
який не узгоджується зі зміною
цільового призначення земельної
ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до Головного управління
Держземагентства у Херсонській
області про визнання протиправними дій
та скасування рішення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 6.2.1