Справа № 804/4262/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 804/4262/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року

у справі № 804/4262/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
«Корадо-Імпекс»

до державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма
«Корадо-Імпекс» звернулося у
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 19 березня 2014
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 667075,50 грн. та
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 61608,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, державна податкова
інспекція у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях товариство з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма
«Корадо-Імпекс» просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
направлень від 11 жовтня 2013 року №110,
№111, №112, №83 та наказу від 30 вересня 2013
року №250, згідно з пунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, пункту 77.1 статті 77, пункту 82.1
статті 82 Податкового кодексу України,
проведено планову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
«Корадо-Імпекс» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2011 по
31 грудня 2012, за результатами якої
складено акт від 14 листопада 2013 року №
525/22-01/20225994.

Перевіркою встановлено порушення
пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.6 статті 138
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток за ІІІ квартал 2011 року на суму
61608,00 грн.; пункту 185.1 статті 185, пунктів
198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на суму 444717,00 грн.

Підставою для таких висновків стали
акти державної податкової інспекції в
Рогатинському районі
Івано-Франківської області від 16
лютого 2012 року № 109/231/36552068 та від 15
лютого 2012 року № 98/231/36552068 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерагро 2007» з
питань дотримання податкового
законодавства щодо правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість за період з 01 червня 2011
року по 31 липня 2011 року та з 01 вересня 2011
року по 30 вересня 2011 року» та акту
державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова
від 30 грудня 2011 року № 2771/07-010/37190987 «Про
результати проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «АПК
Харківцукорзбут» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків-контрагентами
їх реальності та повноти відображення
в обліку за серпень-вересень 2011 року»,
на підставі яких відповідач дійшов
висновку про відсутність об'єктів
оподаткування та операції з придбання
товару не спричиняють реального
настання правових наслідків.

На підставі акту перевірки від 14
листопада 2013 року Державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийнято
податкові повідомлення-рішення від 19
березня 2014 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 667075,50 грн.,
в тому числі 444717,00 грн. за основним
платежем та 222358,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями; № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 616080,00 грн. за
основним платежем.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, між товариством з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою
«Корадо-Імпекс» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Інтерагро
2007» укладено договір купівлі-продажу
від 04 липня 2011 року № 04/07, за умовами
якого позивачем придбано товар (цукор
білий кристалічний) на загальну суму
1847300,00 грн., в тому числі 307883,30 грн.
податок на додану вартість, що
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
сертифікатами відповідності, висновки
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи. Оплата здійснена в повному
обсязі, що підтверджується
банківськими виписками. Факт отримання
товару підтверджується
товарно-транспортними накладними. Суми
податку на додану вартість позивачем
включено до податкового кредиту за
спірний період.

Також, між позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю «АПК
Харківцукорзбут» укладено договір
постачання від 01 лютого 2011 року №
0202А4/123, за умовами якого позивачем
придбано товар (цукор виробництва
України, Білорусії). На підтвердження
виконання умов договору надано
накладні, податкові накладні на
загальну суму 817000,00 грн., у тому числі
податок на додану вартість - 136166,67 грн.
Оплата здійснена в повному обсязі
шляхом безготівкового розрахунку, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Транспортування товару
підтверджується товарно-транспортними
накладними. Поставки товару
відображено в бухгалтерському обліку
по рахунку №63.1 «Розрахунки з
вітчизняними постачальниками».

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку, зокрема, з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України встановлено, що для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

При цьому, згідно з статтею 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
податків здійснюється на підставі
первинних документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення), а
не про правочини (господарські
зобов'язання).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою
«Корадо-Імпекс» надано первинні
документи, якими оформлені
господарські операції та дійсно
підтверджується реальність вчинених
правочинів з контрагентами, що
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Податкового
кодексу України (в тому числі договори,
податкові накладні, видаткові
накладні). Крім того, товар
використаний позивачем у власній
господарській діяльності.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що Державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не надано
належних доказів, які б підтверджували
висновки щодо нікчемності правочинів,
а тому твердження відповідача в даному
випадку є лише його припущенням.

Посилання відповідача на акти інших
податкових органів при визначенні
правочинів нікчемними є
безпідставними, оскільки висновки
податкового органу про нікчемність
правочину, який на його думку, вчинений
з метою, що суперечить інтересам
держави та порушує публічний порядок
не може бути беззаперечним доказом
такої нікчемності, а повинен
доводитись в судовому порядку шляхом
подання відповідного позову на
виконання законодавчо визначених
повноважень.

Правочини, укладені між позивачем та
контрагентами, не визнані судом
недійсними і їх недійсність прямо не
встановлена законом, у зв'язку з чим
існує презумпція правомірності
правочинів, а також наявність взаємних
прав та обов'язків сторін за такими
договорами. До того ж, матеріалами
справи підтверджено виконання
сторонами умов договорів.

Крім того, реальність здійснення
господарських операцій товариством з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою
«Корадо-Імпекс» з товариством з
обмеженою відповідальністю «Інтерагро
2007» та товариством з обмеженою
відповідальністю «АПК
Харківцукорзбут» досліджувались
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом, що вбачається
з постанов суду від 14 лютого 2013 року та
від 04 червня 2013 року, якими
підтверджено факт здійснення
фінансово-господарських операцій та
ведення господарської діяльності у
порядку, передбаченому приписами
діючого законодавства між позивачем та
його контрагентами. Зазначені
постанови набрали законної сили.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови в адміністративних справах,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Разом з тим, відповідачем не надано
належної оцінки зазначеним судовим
рішенням при проведенні перевірки.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо задоволення позовних
вимог товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
«Корадо-Імпекс».

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим