Справа № 2а-12618/12/2070
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Київ К/800/24216/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства юстиції України на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства юстиції України, третя
особа - Головне управління юстиції у
Харківській області про скасування
наказу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Міністерства юстиції України, третя
особа - Головне управління юстиції у
Харківській області про скасування
наказу.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року
адміністративний позов ОСОБА_2 було
задоволено. Скасовано наказ
Міністерства юстиції України від 10.10.2012
року № 1501/5 «Про анулювання ліцензій на
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора)» в частині анулювання
ліцензії серії НОМЕР_1 від 12.06.2009 року,
виданої ОСОБА_2 на провадження
господарської діяльності на
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора).

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України та Головного
управління юстиції у Харківській
області було залишено без задоволення,
а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року -
без змін.

У касаційній скарзі Міністерство
юстиції України, не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Міністерства юстиції України
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є
фізичною особою-підприємцем, з жовтня
2009 року по жовтень 2012 року здійснював
господарську діяльність арбітражного
керуючого ВАТ «ДЗТ» (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), що підтверджується
випискою з Єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
ліцензією № 456605 від 12.06.2009 року, виданою
Державним департаментом з питань
банкрутства.

Постановою господарського суду
Харківської області від 21.09.2008 року у
справі Б-24/167-03 ВАТ «Дергачівський завод
турбокомпресорів» (далі-боржник, ВАТ
"ДЗТ") визнано банкрутом, ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Чаговець Т.П., затверджено оплату
послуг арбітражному керуючому в
розмірі 2 мінімальних заробітних плат
та додаткову винагороду у розмірі 15%
від суми погашеної кредиторської
заборгованості, починаючи з першої
черги та включаючи погашення поточної
заборгованості.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.10.2009 року у
вказаній справі припинені обов'язки
арбітражного керуючого Чаговець Т.П. в
якості ліквідатора боржника,
ліквідатором боржника призначено
Бедима О.В..

26.09.2012 року відділом з питань
банкрутства Головного управління
юстиції в Харківської області
проведено позапланову перевірку
додержання арбітражним
керуючим-позивачем ліцензійних умов,
за результатами якої складено акт №
110.

В акті перевірки відповідач зазначає
про порушення позивачем вимог:

- пункту 4.1 ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
арбітражних керуючих, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 14.10.2011року № 3176/5; частин 8, 14, 15
статті 3-1 , пункту 1 частини 12 статті 31
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом», а саме
здійснення ОСОБА_2 виплат у загальній
сумі 84 007,50 грн. (25801,50 грн. на оплату
праці ліквідатора та 58 206,00 грн.
додаткової винагороди), які не були
затверджені господарським судом та
комітетом кредиторів оплати послуг
ліквідатора, що свідчить про неналежне
виконання арбітражним керуючим своїх
обов'язків, та спричинило значну
матеріальну шкоду боржнику (банкруту),
кредиторам боржника (банкрута).

26.09.2012 року Головним управлінням
юстиції в Харківської області складено
акт № 111 про неможливість ліцензіата
забезпечити виконання ліцензійних
умов, встановлених для певного виду
господарської діяльності.

10.10.2012 року наказом Міністерства
юстиції України № 1501/5 анульовано
ліцензію серії НОМЕР_1 від 12.06.2009 року,
видану фізичній особі-підприємцю
Бедиму О.В. на провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) на
підставі акту про неможливість
ліцензіата забезпечити виконання
ліцензійних умов, встановлених для
певного виду господарської діяльності
№ 11 від 26.09.2012 року.

Відповідно до частини 12 статті 3-1
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оплата
послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Згідно із частиною 14 статті 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оплата
послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат.

Згідно із частиною 16 статті 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», звіт про
оплату послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого затверджується
рішенням комітету кредиторів та
ухвалою господарського суду.

Підставою виплати грошових коштів в
якості оплати послуг арбітражного
керуючого рішення комітету кредиторів
про встановлення розміру виплати та
його подальше затвердження
господарським судом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою господарського суду
Харківської області від 21.08.2008 року по
справі №Б-24/167-03, відповідно до
пропозиції комітету кредиторів
боржника, зафіксованої рішеннями
комітету кредиторів від 25.01.2008 року,
господарський суд затвердив
встановлену кредиторами оплату послуг
арбітражного керуючого Чаговець Т.П.
(попередній ліквідатор боржника), в
розмірі 2-х мінімальних заробітних плат
та додаткову винагороду у розмірі 15 %
від суми погашеної кредиторської
заборгованості, починаючи з першої
черги та включаючи погашення поточної
заборгованості.

Згідно із частиною 14 статті 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оплата
послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Положення частини 16 статті 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», передбачають
необхідність затвердження звіту
арбітражного керуючого як про оплату
послуг, так і про відшкодування витрат
арбітражного керуючого.

Міністерством юстиції України не
надано доказів того, що Бедимом О.В.,
під час здійснення ліквідаційної
процедури ВАТ «ДЗТ» сплачувалися на
свою користь будь-які грошові кошти,
які не є витратами арбітражного
керуючого.

Згідно із частиною 15 статті 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», кредитори
мають право встановлювати і
виплачувати арбітражному керуючому за
результатами його діяльності
додаткову винагороду, розмір якої
затверджується господарським судом.

Умови оплати праці арбітражного
керуючого, встановлені комітетом
кредиторів та затверджені
господарським судом під час визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатора,
розповсюджуються на арбітражних
керуючих та ліквідаторів, призначених
у наступному, якщо відповідні умови не
буде змінено судом та комітетом
кредиторів.

Судоми встановлено, що з 26.10.2009 року
Бедима О.В. було призначено арбітражним
керуючим ВАТ «ДЗТ» постановою
господарського суду, рішення суду щодо
зміни умов оплати праці та додаткової
винагороди арбітражного керуючого
судом не приймалося, а тому умови
оплати праці арбітражного керуючого
(попереднього) та додаткової
винагороди, встановлені комітетом
кредиторів та затверджені
господарським судом під час визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатора,
розповсюджуються на арбітражного
керуючого, призначеного у наступному,
тобто на позивача по справі.

За час здійснення ліквідаційної
процедури Бедимом О.В. були погашені
кредиторські вимоги кредиторів першої
черги, які пов'язані з виконанням
ліквідаційної процедури щодо ВАТ
«ДЗТ», в сумі 502 084, 20 грн. Отже, розмір
додаткової винагороди ліквідатора,
відповідно до постанови
господарського суду Харківської
області від 21.08.2008 року по справі
№Б-24/167-03, склав 62 657,63 грн., що
підтверджується реєстром
кредиторських вимог.

З огляду на зазначене, висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про те,
що виплата Бедиму О.В., за наслідками
дій останнього в якості ліквідатора
ВАТ «ДЗТ», додаткової винагород в
сумі 58 206,00 грн., здійснена відповідно
до законодавства та у розмірі, що не
перевищував встановлений постановою
господарського суду Харківської
області від 21.08.2008 року.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із абзацом 11 частини 1 статті 21
Закону України «Про ліцензування
певних видів діяльності», підставою
для анулювання ліцензії є акт про
неможливість ліцензіата забезпечити
виконання ліцензійних умов,
встановлених для певного виду
господарської діяльності.

Відповідно до абзаців 1, 5 статті 5
статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів діяльності»,
спеціально уповноважений орган з
питань ліцензування здійснює нагляд за
додержанням органами ліцензування
законодавства у сфері ліцензування та
дає роз'яснення щодо його застосування.

Отже, порушення вимог законодавства в
сфері ліцензування є однією з підстав
анулювання ліцензії за умови
неможливості ліцензіата забезпечити
виконання ліцензійних умов,
встановлених для цього виду
господарської діяльності, якщо
допущені господарюючим суб'єктом
порушення свідчать про дійсну
відсутність у ліцензіата будь-яких
можливостей для усунення вказаних
порушень в майбутньому. Лише виконання
або невиконання вимог розпорядження
про усунення порушень ліцензійних умов
є перевіркою такої можливості.

Враховуючи, що з боку Бедима О.В.
відсутні порушення законодавства в
сфері відновлення платоспроможності
боржників та ліцензійного
законодавства, викладені в акті
перевірки № 110 від 26.09.2012 року та в акті
про неможливість ліцензіата
забезпечити виконання Ліцензійних
умов, встановлених для певного виду
господарської діяльності № 111 від
26.09.2012 року, а тому у Міністерства
юстиції України були відсутні підстави
для анулювання ліцензії на провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого Бедима О.В. .

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції
України - залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства юстиції України, третя
особа - Головне управління юстиції у
Харківській області про скасування
наказу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: