Справа № 823/1259/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гаращенко
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Черкасах на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"Партнер Україна" до Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Приватне підприємство
"Партнер Україна" звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Черкаської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 07 серпня 2012
року № .

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у м. Черкасах Черкаської
області Державної податкової служби
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у м.
Черкасах Черкаської області Державної
податкової служби проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка Приватного підприємства
«Партнер Україна» з питань
господарських взаємовідносин з
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 у
квітні місяці 2012 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт від 24 липня
2012 року №136/22-14/30598882.

Перевіркою встановлено порушення ПП
«Партнер Україна» вимог п. 198.1 п. 198.3 ст.
198 Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в сумі 71 872 грн.

На підставі встановлених порушень, 07
серпня 2012 року відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 107 808 грн., у
тому числі за основним платежем - 71 872
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 35 936 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням
відповідача та вважаючи його
протиправним, позивач звернувся до
суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України, база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно п.п. 201.4. та 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
встановленому порядку.

В силу п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Партнер Україна» (Відправник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(Перевізник) укладено ряд договорів про
надання послуг вантажних перевезень
від 28 березня 2012 року, 09 квітня 2012 року,
10 квітня 2012 року, 18 квітня 2012 року, 19
квітня 2012 року, 20 квітня 2012 року, 23
квітня 2012 року, 25 квітня 2012 року, 28
квітня 2012 року.

Згідно п.п. 1.1 вищевказаних договорів,
Перевізник зобов'язується за плату
виконати власним та іншим транспортом
перевезення вантажу, а саме:
мінеральних добрив, згідно усних або
письмових заявок Відправника, а
Відправник зобов'язується оплатити
надані послуги. Фактична кількість
Послуг визначається і підтверджується
актами здачі-прийому робіт.

Так, за укладеними договорами про
надання послуг вантажних перевезень
Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
доставив довірений йому вантаж з місця
відправлення до пункту призначення, а
ПП «Партнер Україна» - оплатило
перевезення вантажу.

На підтвердження виконання
вищевказаних договорів, позивачем
надано копії податкових та видаткових
накладних, довіреностей,
товарно-транспортних накладних, актів
здачі-прийому робіт, зі змісту яких
випливає який саме вантаж перевозився,
а також можливо визначити покупців
мінеральних добрив та отримання ними
придбаного товару.

З приводу посилань відповідача на
наявність недоліків у заповненні
товарно-транспортних накладних,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вказаний факт не має принципового
значення в розрізі питання
ідентифікації господарської операції
та сторін, які брали участь у її
здійсненні, оскільки на підтвердження
здійснення такої операції в накладних
наявні основні необхідні відомості про
сторін здійснюваної операції з
перевезення мінеральних добрив, обсяг
та назва сировини, яка перевозиться,
тощо.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем документи
підтверджують, що укладені з
контрагентом договори на виконання
вантажних перевезень спрямовані на
досягнення позивачем конкретної
економічної мети в його господарській
діяльності.

Крім того, на час існування
господарських відносин позивача з
контрагентом та отримання податкових
накладних, останній був платником
податку на додану вартість, що не
спростовано матеріалами справи, а
також позивач зареєстрований як
платник ПДВ та мав право на включення
до податкового кредиту відповідних
витрат.

Враховуючи те, що надані ПП «Партнер
Україна» первинні документи оформлені
згідно вимог податкового
законодавства, вони є підставою для
включення відповідних сум податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту та валових витрат виробництва.

З огляду на те, що факт виконання
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
транспортних послуг для ПП «Партнер
Україна» відповідачем не спростовано,
колегія суддів вважає безпідставним
посилання податкового органу на
відсутність реального здійснення
вантажних перевезень.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість є
протиправним.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Приватного
підприємства "Партнер Україна" та їх
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.