Справа № 804/15927/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р. справа № 804/15927/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю сторін:

представника позивача
Нугаєвої В.В.

представника відповідача
Кисельова
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Селянського
(фермерського) господарства
"Агрофортуна" до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 28.08.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

30 вересня 2014 року Селянське
(фермерське) господарство
«Агрофортуна» (далі - СФГ
«Агрофортуна», позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Дніпропетровська ОДПІ, відповідач), в
якому просить суд: визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від
28.08.2014 р. № винесеного щодо
селянського (фермерського)
господарства «Агрофортуна»
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
акту перевірки № 506/2204/31523598 від 31.07.2014 р.
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість з вироблених в Україні
товарів, робіт, послуг за основним
платежем на суму 22 440,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 11 220,00 грн. (а.с. 3-18).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковою інспекцією
була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка СФГ
«Агрофортуна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «ЮДІТА», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за березень 2014 року, за
результатами якої складено акт
перевірки № 506/2204/31523598 від 31.07.2014р.,
висновки якого щодо порушення порядку
визначення податкових зобов'язань з
ПДВ по загальній декларації з ПДВ на
суму 22 440 грн. є хибними, не ґрунтуються
на дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового
законодавства, без належного
дослідження наданих позивачем до
перевірки первинних документів, у
зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 28.08.2014р., прийняте на підставі
даного акту, є протиправним та підлягає
скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.10.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (а.с. 1).

У судове засідання 27.11.2014 р. прибули
представник позивача та представник
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення № від 28.08.2014
р.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував у
зв'язку із його необґрунтованістю з
підстав, викладених у запереченнях, в
яких він зазначає, що в ході проведення
перевірки, з урахуванням відсутності
документів, що підтверджують
транспортування товару від ТОВ
«ЮДІТА», відсутність виписок з книги
довіреностей на отримання придбаного
товару, а також відсутність
сертифікатів відповідності та
походження придбаного товару,
встановлено завищення позивачем
податкового кредиту на загальну суму 22
440 грн. за рахунок включення до його
складу сум ПДВ по господарським
операціям з ТОВ «ЮДІТА». Зазначає, що
акт перевірки позивача складений
правомірно, згідно із діючим
законодавством, висновки перевірки
відповідають фактичним обставинам
справи, відтак є цілком обґрунтованими
та доведеними, у зв'язку із чим
податкове повідомлення-рішення №
від 28.08.2014р. є правомірними, а позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, Селянське (фермерське)
господарство «Агрофортуна»
зареєстровано 13.06.2001 року у
Солонянському районному управлінні
юстиції у Дніпропетровській області,
код за ЄДРПОУ- 31523598.

Основним видом господарської
діяльності СФГ «Агрофортуна» за
КВЕД-2010 є: вирощування зернових культур
(крім рису), бобових культур і насіння
олійних культур.

Як слідує з матеріалів справи, на
адресу платника податків СФГ
«Агрофортуна» Дніпропетровською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області було направлено запит від
25.06.2014р. №1453/10/04-30-15076 про надання
пояснень та їх документального
підтвердження щодо формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань за період березень 2014 року.

У відповідь на зазначений запит
позивачем листом №40 від 26.06.2014р. було
пояснено, що СФГ «Агрофортуна» було
придбано у ТОВ «ЮДІТА» згідно договору
№2312 від 23.03.2014р. карбамід та зазначено
про отримані видаткову на податкові
накладні та зменшення суми податкових
зобов'язань та надано відповідні
первинні документи.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 25.07.2014р.
відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79
Податкового кодексу України, на
підставі наказу від 23.07.2014р. №574
посадовою особою Дніпропетровської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка СФГ
«Агрофортуна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «ЮДІТА», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за березень 2014 року, за
результатами якої складено акт №
506/2204/31523598 від 31.07.2014р.

Перевіркою встановлено:

Згідно ст. 198.5 Податкового кодексу
України СФГ «Агрофортуна» було
порушено порядок визначення
податкових зобов'язань з ПДВ по
загальній декларації з ПДВ на суму 22 440
грн.

Не погоджуючись із викладеними в акті
перевірки висновками, позивачем до
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області були подані
заперечення на акт перевірки від
15.08.2014р. вих. № 41, за розглядом яких
податковим органом було направлено на
адресу позивача відповідь про розгляд
заперечення від 22.08.2014р. №15411/10/04-17-22-04,
якою заперечення залишено без
задоволення.

За результатами виявлених порушень,
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
28.08.2014р. №, яким СФГ «Агрофортуна»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
вироблених в Україні товарів, робіт,
послуг на загальну суму 33 616,00 грн, у
тому числі: за основним платежем на
суму 22 440,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 11 220,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції Українита
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами та
забезпечувати сумлінне виконання
покладених на контролюючі органи
функцій.

Як встановлено судом, під час
проведення перевірки господарських
відносин СФГ «Агрофортуна» з ТОВ
«ЮДІТА» відповідачем брались до уваги
договір поставки, податкові та
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні,
документи бухгалтерської звітності,
також використано бази даних
Дніпропетровської ОДПІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, сума податку, що підлягає
сплаті перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

На підставі викладеного, суд робить
висновок, що у Податковому кодексі
України передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.

Із наведеного випливає, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України, а визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником ПДВ є рух товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку та наявність у
платника податків виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства та як підтверджує сплату
податку на додану вартість у складі
ціни товару.

Відповідно до змісту п.п. 201.4 та 201.8 ст. 201
ПК України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
встановленому порядку. Згідно з п. 184.1
ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників
податку.

Відповідно до п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок № 1379), податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Відповідно до матеріалів справи
предметом перевірки СФГ «Агрофортуна»
були взаємовідносини з ТОВ «ЮДІТА».

Судом встановлено, що між СФГ
«Агрофортуна» (Покупець) та ТОВ «ЮДІТА»
(Продавець) 24 березня 2014 року було
укладено договір № 2312, відповідно до
умов якого Продавець зобов'язується за
заявкою покупця передати у власність
Покупця добрива мінеральні (товар) за
найменуванням, кількістю,
асортиментом, ціною, що зазначаються у
специфікації. Поставка товару
здійснюється на умовах СРТ
(Інкотермс-2010). Відповідно до умов
укладеного договору постачальник
зобов'язаний передати покупцю разом з
товаром оформлені документи: видаткову
накладну (на відпуск товару) та
податкову накладну. Ціна договору
складає 134640,00 грн. (з ПДВ).

За умовами укладеного договору
сторонами складено Специфікацію № 2
від 24.03.2014р. на товар - карбамід у
кількості 33 т.

За умовами наведеного договору
постачальником було виписано
рахунок-фактуру № Ю-00000051 від
24.03.2014р., видаткову накладну №Ю-00000058 від
27.03.2014 р.

Розрахунок за умовами наведеного
договору підтверджено платіжним
дорученням № 133 від 27.03.2014 року.

Також за фактом виконання умов даного
договору ТОВ «ЮДІТА» до СФГ
«Агрофортуна» було надано: податкова
накладна від 27.03.2014 року.

Окрім того, судом встановлено
відповідно до витягу з журналу обліку
довіреностей, що СФГ «Агрофортуна»
25.03.2014р. було виписано довіреність №20
на отримання товару (карбамід) від ТОВ
«ЮДІТА».

Подальше використання придбаного
товару - карбамід у господарській
діяльності позивача, а саме при посіві
соняшника, підтверджено наданими
накладними внутрігосподарського
призначення, подорожніми листами на
перевезення мінеральних добрив
(карбамід) та актами використання
мінеральних, органічних і
бактеріальних добрив, ядохімікатів і
гербіцидів (а.с. 50-79).

В ході судового розгляду судом було
оглянуто Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.09.2014р. по справі №820/13371/14, якою
адміністративний позов ТОВ «ЮДІТА» до
Індустріальної ОДПІ м.Харкова ГУ
Міндоходів у Харковській області
задоволено: визнано протиправними дії
Індустріальної ОДПІ м.Харкова по
проведенню зустрічної звірки ТОВ
«ЮДІТА» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
період з 01.02.2014р. по 31.03.2014р.; визнано
протиправними дії Індустріальної ОДПІ
м.Харкова щодо коригування показників
податкової звітності в інформаційній
системі «Податковий блок» за період з
01.02.2014р. по 31.03.2014р., що викладені в Акті
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «ЮДІТА» від
22.05.2014р. №315/20-36-22-03-07/39062640 та зобов'язано
Індустріальну ОДПІ м.Харкова вчинити
дії щодо коригування і відновлення сум
податкового кредиту та податкових
зобов'язань ТОВ «ЮДІТА» в
Інформаційній системі «Податковий
блок» задекларованих ТОВ «ЮДІТА» у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період з 01.02.2014р. по
31.03.2014р.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують
саме господарські операції, тобто
фактичний рух активів та/або зміни
власного капіталу чи зобов'язань
платника податку.

Суд зазначає, що за результатами
перевірки порушення під час оформлення
позивачем податкових накладних не
виявлено, досліджені судом податкові
накладні оформленні у відповідності до
вимог ст. 201 ПК України, МФУ від 01.11.2011
року № 1379 «Про затвердження форми
податкової накладної та порядок
заповнення податкової накладної»,
заповнені особою, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Стосовно висновку Дніпропетровської
ОДПІ про порушення позивачем норм
податкового законодавства, у зв'язку з
тим, що під час проведення перевірки
СФГ «Агрофортуна» не надано
сертифікати якості та
товарно-транспортних накладних, що на
думку контролюючого органу свідчить
про відсутність факту придбання товару
- суд зазначає наступне.

Чинним законодавством не передбачено
вимог стосовно обов'язкової
сертифікації (оформлення сертифікатів
відповідності) щодо непродовольчих
товарів (карбамід), який постачалося
позивачу згідно з вищенаведеним
договором. Документи, які
підтверджують якість товарів, за своїм
змістом не можуть доводити або
спростовувати факт поставки товарів до
СФГ «Агрофортуна», оскільки містять
виключно інформацію стосовно
відповідності товарів стандартам та
технічним умовам.

Також, враховуючи те, що перевезення
товарів за вищенаведеним договором
здійснювалося ТОВ «ЮДІТА» - при якому
продавець доставляє товари
безпосередньо на склад покупця, де
відбувається перехід права власності, -
СФГ «Агрофортуна» не було порушено
вимоги законодавства щодо
обов'язкового оформлення
товарно-транспортних накладних.

Відсутність документів або неповне їх
заповнення, що засвідчують
транспортування товару від
контрагента до СФГ «Агрофортуна» дає
підстави лише вважати про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а не податкового
законодавства.

Також, суд зазначає, що сама по собі
наявність чи відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформлені не є підставою для висновків
про відсутність господарської
операції, якщо з інших документів
вбачається, що фактичний рух активів
або зміни у власному капіталі чи
зобов'язання платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Такі твердження також викладені в
листі Вищого адміністративного суду
України від 01.11.2011 року №2 1936/11/13-11.

Аналогічна позиція викладена, зокрема,
в рішеннях Вищого адміністративного
суду у справах № К-60198/09 від 15 березня 2012
року, № К-20630/10 від 21 червня 2012 року,
№ К/800/7790/13 від 17 липня 2013 року.

Суд зазначає, що чинним законодавством
не передбачено залежності виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання та не встановлює
обов'язку для підприємства здійснювати
контроль за веденням господарської
діяльності та зобов'язань сплати
податку до бюджету контрагентами.

З огляду на підтвердження здійснення
розрахунку із контрагентом за умовами
договору, тобто списання коштів з
банківського рахунку платника податку
на оплату товарів/послуг, що
відповідачем не заперечується, у
відповідності до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України платником податку
набуто право на віднесення сум податку
до податкового кредиту.

Слід зазначити, що законодавством не
передбачено необхідної кількості
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, транспортних засобів та
торгівельного обладнання, що була би
достатньою для фізичної та технічної
можливості виконання умов наведених
договорів.

Також, чинним законодавством України
не передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції. Ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Крім того, чинне законодавство не
покладає на підприємство обов'язок
збирання інформації про стан
господарської діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Слід зауважити, що на момент здійснення
господарських відносин позивача із ТОВ
«ЮДІТА» останній був зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності та
є платником податку на додану вартість.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
те, що документи, які були надані для
перевірки, відповідають вимогам
чинного законодавства, а відтак в
повній мірі підтверджують реальність
господарських операцій та право
позивача на формування податкового
кредиту, відсутності належних доказів
правомірності прийнятого відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, отже, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Селянського (фермерського)
господарства «Агрофортуна» про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» № від 28.08.2014р.,
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - СФГ «Агрофортуна» при
зверненні до суду понесені судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору за подання адміністративного
позову до суду в розмірі 182,70 грн., що
документально підтверджується
платіжним дорученням № 92 від 29.09.2014 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 182,70 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 27
листопада 2014 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 02 грудня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94,
158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Селянського
(фермерського) господарства
"Агрофортуна" до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 28.08.2014 р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення форми "Р"
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
28.08.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Селянського (фермерського)
господарства "Агрофортуна" (; індекс 52421, Дніпропетровська
область, Солонянський район, село
Червоноармійське) судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві
гривні 70 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 02
грудня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник