Справа № 525/1056/14-ц
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р. Справа № 525/1056/14-цКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в
м. Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
21.10.2014р. по справі № 525/1056/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області третя особа
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Великобагачанського районного суду
Полтавської області з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області, в якому просив суд
визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Пецяк Л.В., які
виявилися у залишенні виконавчого
листа у справі №2-а-96/2010 без виконання,
неправомірними; скасувати постанову
про закінчення виконавчого
провадження і зобовязати стягнути на
користь позивача невиплачену
боржником пенсію; стягнути з відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області на користь
позивача судові витрати, в тому числі
витрати на правову допомогу у розмірі
200,00 грн.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив.

Позивач, не погодившись із таким
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Сторони в судове засідання не прибули,
повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 197 КАС України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Згідно зі статтею 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 19.11.2010 року
Великобагачанський районний суд
Полтавської області ухвалив рішення на
користь позивача про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок його пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з 01.12.2009 року по 19.11.2010 року
включно з урахуванням проведених
виплат.

На підставі зазначеного рішення
позивач отримав виконавчий лист 18.05.2012
року, який передав для виконання до
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Полтавській області.

Колегією суддів встановлено, що з 2012
року по даний час рішення суду
боржником не виконується через
відсутність фінансування з державного
бюджету по «чорнобильських» статтях
видатків.

15.08.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Полтавській області Пецяк Л.В. було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
п.11 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
відповідачем вжито всіх заходів для
виконання рішення суду, а тому його дії
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження є
правомірними.

Колегія суддів не погоджується із
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а
частиною 2 цієї статті передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження
за рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Відтак, позивач позбавлений права
повторно пред'явити виконавчий лист до
виконання, а отже, закінчення
виконавчого провадження є фактично
відмовою у виконанні судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що
неможливість виконання судового
рішення Управління Пенсійного фонду
України у Великобагачанському районі
Полтавської області обгрунтовує
відсутністю фінансування з Державного
бюджету України виплат за рішенням
суду.

Проте, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч.5 ст.124 Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими на всій
території України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до пункту 38 рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Жовнер проти України» суд
зазначає, що державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням. У такому випадку суд
не може прийняти аргумент Уряду, що
визначає таку відсутність як
"виняткові обставини".

Також колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на те, що
відповідно до статті 36 Закону України
"Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Колегією суддів встановлено, що
державний виконавець не звертався до
суду із відповідною заявою.

Відповідачем не надано суду достатніх
та належних доказів на підтвердження
факту виконання боржником рішення суду
та правомірності винесення
оскаржуваної постанови без вчинення
необхідних виконавчих дій державним
виконавцем, що свідчить про
необґрунтованість закінчення
виконавчого провадження з підстав п. 11.
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність
задоволення вимог апеляційної скарги в
частині скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 15.08.2014 року.

Щодо вимог апеляційної скарги про
зобов'язання відповідача стягнути на
користь ОСОБА_1 невиплачену боржником
пенсію та стягнення з відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області на користь
позивача судових витрат, в тому числі
витрат на правову допомогу в розмірі
200,00 грн., колегія суддів приходить до
висновку, що вимоги апеляційної скарги
в цій частині задоволенню не
підлягають з огляду на таке.

По-перше, в силу приписів ст.ст. 6, 8, 19
Конституції України суд не підміняє
орган управління в реалізації владних
функцій, а, по-друге, вимога про
зобов'язання відповідача стягнути на
користь ОСОБА_1 невиплачену боржником
пенсію спрямована на майбутнє, бо
стосується виключно тих правовідносин
і подій, які ще не склались і не
відбулись.

Щодо стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу колегія суддів
зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 90 КАС
України витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом. У разі звільнення сторони від
оплати надання їй правової допомоги
витрати на правову допомогу
здійснюються за рахунок Державного
бюджету України. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС
України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішенн є
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Великобагачанського районного суду
Полтавської області по справі 525/1056/14-ц
підлягає скасуванню в частині відмови
у задоволенні позову про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 15.08.2014 року по ВП №33100898
з прийняттям в цій частині нової
постанови про задоволення позову
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197,198, 202, 205, 207,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
21.10.2014р. по справі № 525/1056/14-ц
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 15.08.2014 року по виконавчому
провадженню №33100898.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області від 15.08.2014 року по
виконавчому провадженню №33100898.

В іншій частині постанову
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 21.10.2014р. по
справі №525/1056/14-ц залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.