Справа № 820/17296/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2014 р.
№ 820/17296/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін:
позивач - ОСОБА_1, відповідача- не
прибув, 3-тя особа 1 - не прибув, 3-тя
особа 2 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Великобурлуцької районної
державної адміністрації Харківської
області, 3-тя особа Головне управління
Держземагенства у Харківській області,
ОСОБА_4 про скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом до
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області, 3-тя
особа Головне управління
Держземагенства у Харківській області,
в якому просить суд визнати незаконним
та скасувати розпорядження голови
Великобурлуцької районної державної
адміністрації від 17.12.2012року за № 407
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_4"

В обгрунтування позовних вимог,
представник позивача зазначив, що
розпорядження Великобурлуцької
районної державної адміністрації
Харківської області № 407 від 17.12.2012 року
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_4" не відповідає приписам статті 50
Закону України "Про землеустрій",
оскільки не містить невід'ємної
складової частини - рішення органу
виконавчої влади про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, завдання
на розроблення проекту землеустрою та
довідки державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями. Окрім
того, оскаржуване розпорядження № 407
від 17.12.2012 року "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4" є похідним
від розпорядження від 23.08.2012р. №261 «Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок ОСОБА_4», яке рішення суду
апеляційної інстанції визнане
незаконним та скасоване, а тому його
дія порушує передбачений законом
порядок набуття права користування
земельними ділянками, а також права та
законні інтереси позивача. Таким
чином, позовні вимоги є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову зазначив, що
розпорядження Великобурлуцької
районної державної адміністрації
Харківської області № 407 від 17.12.2012 року
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_4" було видане без порушень
діючого на той момент законодавства,
зокрема ст. 122 Земельного кодексу
України та ст. 7 Закону України «Про
фермерське господарство», а тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Представник 3-ї особи 1 у своїх
запереченнях повністю підтримав
правову позицію позивача та просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник 3-ї особи - ОСОБА_4 -
заперечуючи проти задоволення
позовних вимог зазначив, що скасування
у судовому порядку розпорядження від
23.08.2012р. №261 « Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок ОСОБА_4» в
жодному разі не припиняє дії
наступного розпорядження № 407 від
17.12.2012 року "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4". Водночас представник
3-ї особи 2 зауважив на тому, що оскільки
рішенням апеляційної інстанції
скасовано рішення від 23.08.2012р. №261 « Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок ОСОБА_4», то даний
адміністративний позов містить вимогу
про визнання незаконним та скасування
уже не діючого розпорядження
відповідача, що в свою чергу не
сприятиме відновленню будь-чиїх
порушених прав та законних інтересів, а
тому позовні вимоги слід залишити без
задоволення.

Представник позивача та 3-ї особи 2 у
судовому засідання 08.12.2014року
підтримали свої правові позиції по
справі.

Представники відповідача та 3-ї особи 1
у зазначене судове засідання не
прибули, проте надали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що вимоги позивача підлягають
задоволенню виходячи з такого.

Статтею 72 КАС України передбачено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013року по справі № 820/1661/13-а за
позовом ФОП ОСОБА_3 до
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області про
визнання незаконним, скасування
розпорядження та зобов`язання вчинити
певні дії встановлені преюдиційні
обставини, які не потребують
доказування у даній справі.

А саме, розпорядження голови
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області від
23.08.2012 року №261, яким було надано дозвіл
на розроблення та подання на
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з метою
передачі їх в оренду для створення та
ведення фермерського господарства
загальною площею 44,4 га, в тому числі із
земель державного резервного фонду 7,3
га та земель запасу 37,1 га,
сільськогосподарські землі,
сільськогосподарські угіддя, що
знаходяться на території Гнилицької
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області за межами
населеного пункту, визнано незаконним
та скасовано.

Як вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням Великобурлуцької
районної державної адміністрації
Харківської області № 407 від 17.12.2012 року
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_4" затверджено "Проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, які передаються в оренду гр.
ОСОБА_4 для створення фермерського
господарства із земель державного
резервного фонду та запасу
сільськогосподарські землі,
сільськогосподарські угіддя, (рілля) на
території Гнилицької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області" розроблений малим приватним
підприємством "Великобурлуцький
земельний кадастр", загальною площею
43,1451 га, в тому числі рілля 43,1451га та
передано ОСОБА_4 земельні ділянки,
загальною площею 43,1451 га для створення
фермерського господарства із земель
державного резервного фонду та запасу
сільськогосподарські землі,
сільськогосподарські угіддя, (рілля) на
території Гнилицької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області.

На підставі вищевикладеного та з
урахуванням того, що розпорядження від
23.08.2012 року №261 визнано незаконним та
скасовано в судовому порядку, позивач
звернувся до голови Великобурлуцької
районної державної адміністрації
Харківської області із заявою від
20.08.2014року (вх.. № Б-25-22), в якій просив
скасувати розпорядження № 407 від 17.12.2012
року "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4", з огляду на те, що
вказане розпорядження є похідним від
скасованого рішенням суду від 23.08.2012
року №261, а тому також підлягаю
скасуванню.

Листом від 19.09.2014року № Б-2522/09-18,
відповідач повідомив позивача про
відсутність доказів того, що у
райдержадміністрації були передбачені
законом підстави для відмови у
затвердженні відповідного проекту
землеустрою на час видання
оскаржуваного розпорядження № 407 від
17.12.2012 року "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4", а тому не вбачається
правових підстав для скасування
головою райдержадміністрації
вищезазначеного розпорядження. Також,
відповідач повідомив ОСОБА_3 про
можливість оскарження рішення голови
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області № 407
від 17.12.2012 року у судовому порядку.

Позивач, не погодившись із
вищезазначеним, звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до Конституції України та
ст.1 Земельного Кодексу України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави.

Статтею 2 Земельного Кодексу
передбачено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї).

Відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Як передбачено статтею 33 Земельного
кодексу України, громадяни України
можуть мати на праві власності та
орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, використання земель
особистого селянського господарства
здійснюється відповідно до закону.

Суд зазначає, що правовідносини з
приводу набуття громадянами права
власності та права користування
земельними ділянками унормовані,
зокрема, положеннями Земельного
кодексу України, згідно з частинами 1 та
2 статті 116 якого, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

За змістом частини 3 статті 122 ЗК
України, районні державні
адміністрації на їхній території
передають земельні ділянки із земель
державної власності, крім випадків,
визначених частинами четвертою і
восьмою цієї статті, у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для: а)
ведення водного господарства; б)
будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
фермерське господарство» заяву
громадянина про надання земельної
ділянки у власність або в оренду
районна або міська державні
адміністрації, або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЗК
України, надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її
цільового призначення;

формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», голова місцевої
державної адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

При цьому, положеннями ч.3 ст. 43 Закон
України «Про місцеві державні
адміністрації» передбачено, що
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду
України, іншим актам законодавства
або є недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами,
скасовуються Президентом України,
головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня або в
судовому порядку.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Як вбачається з частин 2-4 та частин 6, 10
статті 123 ЗК України, особа, зацікавлена
в одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Вказані положення кореспондують
положенням ч.ч. 1-3 ст. 7 Закону України
"Про фермерське господарство"
передбачено, що для отримання
(придбання) у власність або в оренду
земельної ділянки державної власності
з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації.

Заяву громадянина про надання
земельної ділянки у власність або в
оренду районна або міська державні
адміністрації або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок
розробляється за рахунок Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується та затверджується
відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення
фермерського господарства передаються
громадянам України у власність і
надаються в оренду із земель державної
або комунальної власності.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 50
Закону України "Про землеустрій",
рішення Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у випадках,
передбачених законом) є невід'ємною
частиною проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

Таким чином, законодавець передбачив
обов'язкову наявність двох рішень
органів виконавчої влади (у спірних
правовідносинах) для здійснення
порядку набуття права на земельну
ділянку та надання земельних ділянок у
користування, а саме

- рішення щодо надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, як це
передбачено ч. ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України.

- рішення про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення, як це передбачено ч.
ч. 6, 10 ст. 123 ЗК України.

Зі змісту наведених вище норм
Земельного кодексу України вбачається,
що рішення про надання земельної
ділянки у користування є похідним від
рішення щодо надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою,
оскільки може діяти лише за його
наявності та на підставі такого
дозволу.

Отже, законодавець поставив можливість
набуття проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
безпосередню залежність від
попереднього набуття дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

Таким чином, у разі скасування рішення
державного органу, як незаконного, чи
визнання його недійсним у
встановленому законом порядку,
прийняте на підставі та на виконання
такого рішення наступне рішення має
бути визнане незаконним та скасовано.

Як вбачається з матеріалів справи,
головою Великобурлуцької районної
державної адміністрації Харківської
області були прийняті розпорядження
від 23.08.2012р. за № 261 «Про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок ОСОБА_4»,
а також розпорядження від 17.12.2012р. за №
407 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4».

Однак, матеріалами справи підтверджено
та не заперечується сторонами по
справі, що на момент звернення позивача
до суду із даним позовом, набула
законної сили постанова Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013р. по справі № 820/1661/13-а, якою
розпорядження голови Великобурлуцької
районної державної адміністрації від
23.08.2012р. за № 261 «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок ОСОБА_4»
визнано незаконним та скасовано.
Судовим рішенням встановлено, що
зазначене розпорядження було прийнято
без урахування заяви Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення спірної земельної
ділянки, не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищезазначені обставини, суд вважає за
потрібне зазначити, що оскаржуване
розпорядження № 407 від 17.12.2012 року "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_4",
прийняте на підставі та на виконання
розпорядження голови Великобурлуцької
районної державної адміністрації від
23.08.2012р. за № 261 «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок ОСОБА_4»,
яке було визнане незаконним та
скасовано у судовому порядку, не
відповідає порядку надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності , передбаченому ст. 123 ЗК
України, оскільки може бути прийняте
лише за наявності та на підставі
дозволу на розробку проекту
землеустрою.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що органи виконавчої влади,
на які за Земельним кодексом України
покладені повноваження щодо прийняття
рішень про надання земельних ділянок у
користування із земель державної
власності, мають право приймати
зазначені рішення за умови дотримання
особою, яка бажає отримати земельну
ділянку у користування, необхідної
процедури. Таким чином позивач набуває
права користування земельною ділянкою
на підставі виключних умов, а саме:
прийняття Великобурлуцькою районною
державною адміністрацією Харківської
області рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та його
затвердження, а також за умови
наявності розробленого, погодженого та
затвердженого проекту землеустрою
щодо відведення вказаних земельних
ділянок. При цьому, факт визнання
Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
по справі № 820/1661/13-а незаконним
розпорядження Великобурлуцькою
районною державною адміністрацією
Харківської області 23.08.2012р. №261 «Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок ОСОБА_4», а також визнання
відсутності у ОСОБА_4 права на набуття
земельної ділянки у користування,
свідчить про наявність законних
підстав для прийняття рішення про
надання ФОП ОСОБА_3 права на
користування земельною ділянкою
загальною площею 50, 1 га із земель
запасу, яка розташована на території
Гнилицької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняти (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою,
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, будучи суб'єктом владних
повноважень та заперечуючи проти
адміністративного позову не виконав
покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України
обов'язок та не надав належних та
допустимих доказів в обґрунтування
своєї правової позиції, зокрема щодо
чинності на момент розгляду справи
оскаржуваного розпорядження голови
Великобурлуцької районної державної
адміністрації № 407 від 17.12.2012 року "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_4",
прийнятого на підставі та на виконання
визнаного незаконним та скасованого в
судовому порядку розпорядження голови
Великобурлуцької районної державної
адміністрації від 23.08.2012р. №261.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС
України

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області, 3-тя
особа Головне управління
Держземагенства у Харківській області,
ОСОБА_4 про скасування розпорядження -
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови Великобурлуцької
районної державної адміністрації від
17.12.2012року за № 407 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4"

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (61128, АДРЕСА_1 ) судовий збір в
сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
11.12.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.