Справа № 826/9860/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9860/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Собківа Я.М.,При
секретарі судового засіданняВаляєвій
Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами Державної
реєстраційної служби України та ОСОБА_5
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Ерде банк» до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни, т.о. -
Державна реєстраційна служба України,
Компанія Фортекс Юніверсал ЛТД, ОСОБА_5,
про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Ерде
банк» пред'явило позов до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни,
(надалі - відповідач), треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Державна реєстраційна служба України,
Компанія Фортекс Юніверсал ЛТД, ОСОБА_5,
в якому просить визнати протиправним
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень №13260353 від 23.05.2014 щодо розгляду
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень прийняту 30.04.2014 о 09:28:31 за
реєстраційним номером 6451925, яка подана
Бордуновою Н.О. від імені ПAT «Ерде банк»
та скасувати його; зобов'язати
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дурицьку
Марію Євгеніївну розглянути та
прийняти рішення про реєстрацію право
власності по заяві про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
прийнятій 30.04.2014 09:28:31 за реєстраційним
номером 6451925, яка подана Бордуновою Н.О.
від імені ПAT «Ерде банк».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Державна
реєстраційна служба України та ОСОБА_5
звернулися з апеляційними скаргами, в
яких просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення яким у задоволені позовних
вимог позивачу відмовити. В
обґрунтування апеляційних скарг
апелянти вказують, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
02.08.2011 р. між ПАТ «Ерде банк», як
іпотекодержателем, та Компанією
Фортекс Юніверсал ЛТД, як
іпотекодавцем, укладено нотаріально
засвідчений Іпотечний договір,
зареєстрований в реєстрі за №2734,
(надалі - Іпотечний договір №2734),
відповідно до умов якого,
іпотекодавець з метою забезпечення
належного виконання Кредитного
договору №К-177/11, укладеного між АТ
«Ерде банк», як банком, та ОСОБА_5, як
позичальником, передає, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку в
порядку і на умовах, визначених
договором, нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1.

Також, 02.08.2011 р. між ПАТ «Ерде банк», як
іпотекодержателем, та Компанією
Фортекс Юніверсал ЛТД, як
іпотекодавцем, укладено нотаріально
засвідчений Договір про задоволення
вимог іпотекодержателя,
зареєстрований в реєстрі за №2736,
(надалі - Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя №2736), відповідно до
умов якого, іпотекодавець
зобов'язується передати, а
іпотекодержатель зобов'язується
прийняти у власність за вартістю і на
умовах, визначених цим договором,
Квартиру №6.

Позивач стверджував, а відповідач не
заперечував, що 30.04.2014 р. ПАТ «Ерде банк»
звернувся до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
із Заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (реєстраційний номер
6451925) на Квартиру №6.

23.05.2014 р. відповідачем за наслідками
розгляду заяви позивача (реєстраційний
номер 6451925) прийнято Рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №13260353 (надалі - Рішення про
відмову №13260353), оскільки подані
документи не відповідають
встановленим законодавством вимогам, а
саме, із поданих ПАТ «Ерде банк»
документів неможливо встановити факт
невиконання іпотекодавцем вимог
іпотекодержателя.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
відповідача, позивач звернувся із
даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що орган
державної реєстрації прав, серед
іншого, проводить державну реєстрацію
прав та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
визначено, що державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною третьою ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно положень ч.1 ст.19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно положень ч.1 ст.35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Положеннями ч.1, 2 ст.36 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що сторони
іпотечного договору можуть вирішити
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.
Позасудове врегулювання здійснюється
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в іпотечному договорі, або
згідно з окремим договором між
іпотекодавцем і іпотекодержателем про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
підлягає нотаріальному посвідченню,
який може бути укладений одночасно з
іпотечним договором або в будь-який час
до набрання законної сили рішенням
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно положень ч.1 ст.37 Закону України
«Про іпотеку», іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Таким чином, чинним законодавством
передбачена можливість державної
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, як на підставі
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, так і на підставі
іпотечного договору, що містить
відповідне застереження.

Статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено чіткий
перелік підстав, за наявності яких може
бути відмовлено у державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

У оскаржуваному рішенні про відмову
№13260353 відповідачем зазначено, що
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (п.4 ч.1
ст.24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»), а також, що із
поданих ПАТ «Ерде банк» документів
неможливо встановити факт невиконання
іпотекодавцем вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідач, зазначаючи в оскаржуваному
Рішенні про відмову №13260353 про
неможливість встановлення із поданих
ПАТ «Ерде банк» документів факту
невиконання іпотекодавцем вимог
іпотекодержателя, посилався на п.46
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р.
№868, (надалі - Порядок №868), відповідно
до якого, для проведення державної
реєстрації права власності на підставі
договору іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає: 1) завірену в
установленому порядку копію письмової
вимоги про усунення порушень,
надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш як
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги; 2)
документ, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя у разі, коли
більш тривалий строк не зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця; 3) заставну (якщо
іпотечним договором передбачено її
видачу).

Відповідно до п.5.2. Договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
№2736, який надавався відповідачу разом
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, сторони домовилися, що
права і зобов'язання сторін за цим
Договором виникають з моменту
виникнення у іпотекодержателя права на
звернення стягнення на предмет іпотеки
в порядку позасудового врегулювання,
тобто на 31 день після документально
підтвердженого надіслання на адресу
іпотекодавця письмової вимоги про
усунення порушення основного
зобов'язання та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у відповідності до ст.35 Закону «Про
іпотеку» (відкладальна обставина).

Пунктом 4.1. Договору про задоволення
вимог іпотекодержателя №2736
передбачено, що право власності на
об'єкт нерухомості виникає у
іпотекодавця після виникнення
відкладальної обставини, визначеної в
п. 5.2 цього Договору. Підписанням цього
Договору сторони домовляються про
перехід права власності на об'єкт
нерухомості - предмет іпотеки до
іпотекодержателя після спливу
31-денного строку з моменту надіслання
на адресу іпотекодавця письмової
вимоги про усунення порушення
основного зобов'язання та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання зазначеної
вимоги. Письмова вимога направляється
за місцем реєстрації (фактичного місця
проживання) іпотекодавця, зазначеним у
цьому Договорі. У разі зміни адреси
реєстрації (фактичного місця
проживання), сторони зобов'язані в
3-денний термін повідомити кожній із
сторін щодо зміни адреси реєстрації
(фактичного місця проживання). У разі,
якщо сторони не повідомили щодо таких
змін, направлення повідомлення за
адресою, вказаною в даному договорі,
вважається як направлене належним
чином і сторона не може оспорювати факт
відсутності направлення такого
повідомлення іншій стороні.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що 08.11.2013 р. позивачем, як
іпотекодержателем, на виконання умов
Договору про задоволення вимог
іпотекодержателя №2736 та вимог Закону
України «Про іпотеку» було направлено
іпотекодавцю Вимогу про усунення
порушень кредитного договору № К-177/11
від 02.08.2011р. та погашення
заборгованості, якою вимагалось
терміново погасити кредит та сплатити
заборгованість за ним, в іншому випадку
буде ініційовано звернення стягнення
на предмет іпотеки, яка була вручена
27.02.2014 р. і надавалась позивачу разом із
заявою про реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Відповідач, зазначаючи у оскаржуваному
рішенні про невідповідність поданих
позивачем документів вимогам закону,
одночасно посилається на п. 46 Порядку 868
який визначає необхідність подання
додаткових документів і констатує, що
із поданих документів неможливо
встановити факт невиконання
іпотекодавцем вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 13 положень Порядку 868, у
разі подання не в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію, яке містить рекомендації
щодо усунення обставин, що були
підставою для його прийняття.

Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у день прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію видає або надсилає
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення заявникові таке рішення.

У зв'язку з тим, що відповідачем не було
надано належних доказів неможливості
встановлення із поданих ПАТ «Ерде
банк» документів факту невиконання
іпотекодавцем вимог іпотекодержателя,
не було прийнято рішення про зупинення
розгляду заяви про державну
реєстрацію, яке б містило рекомендації
щодо усунення обставин, що були
підставою для його прийняття, а також
звертаючи увагу, що відповідачем не
було надано жодних інших доказів в
обґрунтування того, що подані
позивачем документи не відповідають
встановленим законодавством вимогам,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість та протиправність
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної
реєстраційної служби України та ОСОБА_5
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.