Справа № 872/12067/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 2а/0470/3974/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства
«Новпавлівський гранітний кар'єр»,
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду
від 20 листопада 2012 року у справі
№2а/0470/3974/12 за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Новпавлівський гранітний кар'єр» до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним
податкового повідомлення-рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2012 року у справі №2а/0470/3974/12
було частково задоволено позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Новпавлівський гранітний
кар'єр» (далі позивач), скасовано
податкове повідомлення-рішення від
14.03.12 № Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (правонаступником є
Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі
відповідач-1, ОДПІ) в частині зменшення
позивачу бюджетного відшкодування
податку на додану вартість по
декларації за грудень 2011року на суму 193
142грн. 78коп. та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій на суму 96 571грн.
39коп.. Зобов'язано Нікопольську ОДПІ
надати органу державного казначейства
в особі Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області (далі
відповідач-2) висновок про
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість на суму 193 142грн. 78коп.. У
задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив.

Із рішенням суду першої інстанції
не погодилися позивач та відповідач-1 і
подали апеляційні скарги.

Позивач, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, не повне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив скасувати постанову
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
та прийняти нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач-1, в свою чергу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

У судовому засіданні
представники позивача підтримали
доводи та обґрунтування, викладені в
своїй апеляційній скарзі, наполягали
на її задоволенні. Надали додаткові
докази, які, на їх думку, спростовують
висновки податкового органу та суду
першої інстанції в тій частині, в якій
суд відмовив у задоволенні позову. При
цьому, заперечували проти задоволення
вимог скарги ОДПІ.

Представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги
ОДПІ, прохав скаргу задовольнити та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову позивачу, висловив
заперечення проти доводів апеляційної
скарги позивача.

Відповідач-2 про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи був
повідомлений, проте свого представника
для участі в судовому засіданні не
направив.

На підставі та за правилами
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,
заслухавши представників сторін,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга ОДПІ
підлягає частковому задоволенню, а
скаргу позивача слід залишити без
задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що у період з 14.02.2012р. по 27.02.2012р.
фахівцями Нікопольської ОДПІ було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Публічного
акціонерного товариства
«Новпавлівський гранітний кар'єр» з
питання достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку (рядок 23.1
декларації з ПДВ) по декларації з ПДВ за
грудень 2011 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення, що декларувалося у
листопаді 2011 року, за результатами якої
складено акт перевірки № 248 від 03.03.2012 р.
(т.1 а.с. 36-59).

Перевіркою встановлено, що в
порушення п.п. 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, за результатами
перевірки не можливо підтвердити
заявлену суму бюджетного
відшкодування по декларації з ПДВ за
грудень 2011 року в розмірі 263 872 грн., що
пов'язано з відсутністю результатів
зустрічних звірок по постачальникам
ризикової категорії, які б
підтверджували або спростовували факт
порушення
контрагентами-постачальниками
продавця своїх податкових зобов'язань
щодо обґрунтованості заявлених
платником податку вимог про надання
податкової вигоди - відшкодування ПДВ з
Державного бюджету, та факт сплати
коштів постачальникам у повному
обсязі, в результаті чого збільшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду по
декларації за грудень 2011 року на суму 263
872 грн..

Зокрема, перевіркою правильності
визначення від'ємного (позитивного)
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту у грудні 2011 року встановлено,
що згідно з поданою позивачем до
Нікопольської ОДПІ декларації з ПДВ за
грудень 2011 року (№ від 19.01.2012 р.),
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту становить 248 221 грн.
(а.с. 71-72). При перевірці зазначених
даних порушень платником податків норм
законодавства не встановлено.

Загальна сума від'ємного значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту (з урахуванням показників
попередніх податкових періодів),
задекларована платником податків у
декларації з ПДВ за грудень 2011 року,
становить 1 910 925 грн., частина якої
в розмірі 263 872 грн. заявлена платником
податків до відшкодування на рахунок
платника у банку.

Перевіркою достовірності
нарахування суми ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню за грудень 2011
року, встановлено завищення платником
податків суми від'ємного значення,
фактично сплаченої отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг), що підлягає
бюджетному відшкодуванню.

Зазначений висновок обґрунтовано
тим, що під час проведення перевірки,
відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, та наказу ДПА України
від 24.04.2003р. №196 щодо здійснення
ефективного контролю за правомірністю
відшкодування з бюджету сум ПДВ
юридичним особам, податковим органом
були надіслані запити на проведення
зустрічних звірок постачальників ПАТ
«НГК» (до виробника) з метою
встановлення фактичних обставин
здійснених операцій, у тому числі факту
включення постачальниками сум ПДВ, які
підлягають підтвердженню, до складу
податкових зобов'язань у декларації з
ПДВ за відповідний період. Проте,
станом на час складання акту перевірки,
відповіді на зазначені запити
Нікопольською ОДПІ отримано не було. З
огляду на це, враховуючи норми п. 200.4 ст.
200 Податкового кодексу України, яким
часткове підтвердження сум бюджетного
відшкодування ПДВ не передбачено, з
метою попередження втрат бюджету
шляхом недопущення відшкодування сум
ПДВ, які не були фактично сплачені по
ланцюгу постачання, Нікопольська ОДПІ
дійшла висновку про не підтвердження
усієї суми від'ємного значення з ПДВ,
заявленої платником податку до
відшкодування на розрахунковий
рахунок у грудні 2011 року в розмірі 263 872
грн..

При цьому, перевіркою
встановлено, що загальна сума, фактично
сплачена постачальникам товарів
(послуг) в листопаді 2011 року, становить
193 142 грн. 78 коп..

Акт перевірки № 248 від 03.03.2012 р.,
разом із супровідним листом від 03.03.2012р.
№ 7404/10/23-318, отриманий позивачем 07.03.2012р.
(а.с. 35).

На підставі акту перевірки № 248
від 03.03.2012 р., Нікопольською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «В1» №
від 14.03.2012р. про зменшення
позивачу суми бюджетного
відшкодування ПДВ за грудень 2011 року на
суму 263 872 грн., та застосування до
платника податків штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 131 936 грн.
(а.с. 33).

Позивач не погодився з рішенням
відповідача та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги
частково та скасовуючи оскаржене
податкове повідомлення-рішення, суд
першої інстанції з висновками якого в
цій частині погоджується і колегія
суддів апеляційної інстанції, виходив
з наступного.

Згідно п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Пунктом 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. До податкової декларації
платником податків додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування та оригінали митних
декларацій (п. 200.8 ст. 200 Податкового
кодексу України).

Згідно п.п. 200.10, 200.11 ст. 200
Податкового кодексу України, протягом
30 календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав, які свідчать, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.14 ст. 200 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо за результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки орган державної податкової
служби виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий орган:

а) у разі заниження заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування щодо суми, визначеної
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах;

б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування;

в) у разі з'ясування за
результатами проведення перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови в
наданні бюджетного відшкодування.

Згідно податкової декларації
позивача від 19.01.2012 р. з податку на
додану вартість за грудень 2011 року,
залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 22
декларації), становить 1 910 925 грн., з
яких 263 872 грн. заявлено платником
податків до відшкодування на його
рахунок у банку (р. 23.1 декларації) (а.с.
71-72).

З акту перевірки вбачається, що
податковим органом не було встановлено
порушень платником податків норм
чинного законодавства при перевірці
правильності визначення від'ємного
(позитивного) значення різниці між
сумою податкових зобов'язань і суми
податкового кредиту листопада, грудня
2011 року.

Також, акт перевірки не містить
відомостей щодо порушення платником
податків норм чинного законодавства
України при визначенні залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 22
декларації).

Отже, сума від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 1 910 925
грн., підтверджена податковим органом.

Згідно додатку 2 до зазначеної
податкової декларації з ПДВ, сума
від'ємного значення, заявлена
платником податків до відшкодування на
розрахунковий рахунок у грудні 2011 року
в розмірі 263 872 грн., була фактично
сплачена ним у листопаді 2011 року.

Водночас, згідно акту перевірки
(стор. 23 акту, а.с. 58), загальна сума, яка
була фактично сплачена платником
податків постачальникам товарів
(послуг) в листопаді 2011 року,
становить 193 142 грн. 78 коп..

Зазначені обставини, відображені
у акті перевірки, позивачем під час
розгляду справи судом першої інстанції
спростовані не були.

З огляду на викладене, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач
мав право на часткове відшкодування з
бюджету задекларованого ним у грудні
2011 року від'ємного значення з ПДВ в сумі
193 142 грн. 78 коп., яка була фактично
сплачена ним постачальникам у
листопаді 2011 року.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції позивачем
надані копії платіжних доручень на
підтвердження фактичної сплати
постачальникам у заявлених періодах 2011
року коштів, зокрема, і сум ПДВ, які не
врахував суд першої інстанції. Проте,
колегія суддів не надає оцінку
зазначеним доказам, оскільки не відома
причина не надання їх
податковому органу під час здійснення
перевірки.

Як вже зазначалося вище,
податковим органом зроблено висновок
про не підтвердження у повному обсязі
заявленого платником податків
бюджетного відшкодування у зв'язку з
відсутністю результатів зустрічних
звірок по постачальникам ризикової
категорії.

Суд на спростування таких доводів
вірно зазначив, що несплата продавцем
або його контрагентами ПДВ до бюджету,
у разі фактичного здійснення
господарської операції, не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем, та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту. Визначальним фактом права
платника на бюджетне відшкодування ПДВ
є фактична оплата ним сум ПДВ
контрагентам у попередніх податкових
періодах, яка, як і було встановлено
судом, була здійснена позивачем
на суму 193 142 грн. 78 коп..

З акту перевірки вбачається, що
постачальниками позивача у листопаді
2011 року були: ДП «Придніпровська
залізниця», ПП «Апрель», фірма «Модем
ЛТД» та структурна одиниця
Нікопольського району електричних
мереж ВАТ «Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго».

Як встановив суд, на час складання
акту перевірки податковим органом не
лише не встановлено фактів обізнаності
позивача про порушення його
контрагентами-постачальниками норм
чинного законодавства України з метою
ухилення від сплати податку до бюджету,
але й не встановлено фактів таких
порушень.

Враховуючи викладені вище
обставини, суд дійшов правильного
висновку про необґрунтованість та
неправомірність висновків, викладених
податковим органом в акті перевірки
щодо не підтвердження фактично
сплаченої позивачем суми бюджетного
відшкодування, заявленої платником
податку у грудні 2011 року,
в розмірі 193 142 грн. 78 коп..

Що стосується правомірності
нарахуваня штрафних (фінансових)
санкцій, суд дійшов висновку, про
безпідставність застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в сумі 96 571 грн. 39 коп.. Відповідно,
штрафні (фінансові) санкції в сумі 35 364
грн. 61 коп., застосовані до позивача на
решту непідтвердженої суми бюджетного
відшкодування, не скасованої судом, є
правомірними.

В той же час колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції стосовно необхідності
зобов'язання Нікопольської ОДПІ надати
ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області
висновок про відшкодування з бюджету
ПДВ в межах задоволених судом позовних
вимог на підтверджену суму бюджетного
відшкодування в розмірі 193 142 грн. 78 коп..

Так, на підставі п.п.200.12, 200.13 ПК
України, орган державної податкової
служби зобов'язаний у п'ятиденний строк
після закінчення перевірки подати
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, видає платнику податку
зазначену в ньому суму бюджетного
відшкодування або шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку, або шляхом
оформлення (випуску) казначейського
фінансового векселя (за згодою
платника податків) протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС
України предметом оскарження до
адміністративного суду можуть бути
рішення (нормативно-правових актів чи
правові акти індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Закріплення ч.2 ст.2 КАС України
положення про можливість оскарження до
адміністративних судів будь-яких
рішень, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту
порушеного права, свобод чи законних
інтересів.

Встановлений порядок дій
платника податку, податкового органу
та органу Державної казначейської
служби по отриманню (виплаті)
бюджетного відшкодування не означає,
що у разі виникнення спору щодо права
платника податку на отримання
бюджетного відшкодування юридичним
засобом захисту порушеного права в
суді є інший, ніж позов про стягнення з
Державного бюджету України суми
бюджетного відшкодування.

Визначений законом порядок
взаємодії органів державної
податкової служби та державного
казначейства при розгляді заяви
платника податку про бюджетне
відшкодування надмірно сплаченого
податку стосується компетенції цих
органів, порядок реалізації якої не
може визначатися інакше як цими
органами.

У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
податку порушується внаслідок
неодержання коштів з бюджету, а тому
способом захисту цього права має бути
вимога про стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості).

З урахуванням викладеного,
заявлені позивачем вимоги щодо
зобов'язання Нікопольську ОДПІ надати
органу державного казначейства в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області висновок
про відшкодування з бюджету податку на
додану вартість, так і щодо
зобов'язання Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
перерахувати кошти з бюджетного
рахунку на банківський рахунок
позивача після отримання висновку
ОДПІ, не відповідають встановленому
законом способу захисту права на
отримання платником податку
бюджетного відшкодування.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
17.06.2008 у справі № 21-587 во08.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
апеляційної скарги відповідача-1 та
скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про зобов'язання
Нікопольської ОДПІ надати органу
державного казначейства в особі ГУ
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
висновок про відшкодування з бюджету
податку на додану вартість на суму 193
142грн. 78 коп., та прийняти нове рішення
про відмову у задоволенні цієї частини
позовних вимог. В решті постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Новопавлівський гранітний кар'єр» -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
від 20 листопада 2012 року у
справі № 2а/0470/3974/12 - скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби надати органу
державного казначейства в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області висновок
про відшкодування з бюджету податку на
додану вартість на суму 193 142грн. 78 коп..

У цій частині у задоволенні
позовних вимог - відмовити.

В решті постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20
листопада 2012 року у справі № 2а/0470/3974/12 -
залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено 15.12.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак