Справа № 2а-360/12/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
Справа №
135317/12/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Богородчанському районі
Івано-Франківської області на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року про залишення в частині без
розгляду позовної заяви Державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області до
Державного підприємства
«Теплокомуненерго» про стягнення
податкового боргу,

в с т а н о в и в:

ДПІ у Богородчанському районі
Івано-Франківської області 03.02.2012 року
звернулася в суд з адміністративним
позовом до ДП «Теплокомуненерго», в
якому просила стягнути податковий борг
в сумі 317 279,29 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року позовну заяву в частині заявлених
позовних вимог про стягнення 19 259,06 грн.
податкового боргу по пені з податку на
прибуток підприємства, що виник у
період з 31.12.2005 року по 30.12.2008 року та у
період з 20.02.2007 року по 18.12.2010 року
залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДПІ у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області оскаржила
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
ухвалу суду першої інстанції - без змін
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012 року
позовну заяву Державної податкової
інспекції у Богородчанському районі
Івано-Франківської області до
Державного підприємства
"Теплокомуненерго" в частині заявлених
позовних вимог про стягнення
податкового боргу, що виник по
податкових деклараціях з податку на
прибуток підприємства №18898 від 09.02.2007
року, №5951 від 10.05.2007 року, №10966 від 09.08.2077
року, №15547 від 05.11.2007 року, №17995 від
20.12.2007 року, №21114 від 06.02.2008 року, №6684 від
12.05.2008 року, податкових
повідомленнях-рішеннях №0 від
08.02.2007 року, № від 28.05.2008 року,
№ від 05.09.2008 року, № від
20.01.2009 року, № від 26.08.2010 року,
№ від 06.09.2010 року, № від
20.12.2010 року, рішень про розстрочення
податкового зобов'язання №15 від 19.11.2008
року по декларації №16706 від 05.11.2008 року -
залишено без розгляду.

Позивач одними із позовних вимог,
звернених до відповідача, зазначив
вимогу про стягнення пені з податку на
прибуток підприємства нарахованої
Державною податковою інспекцією в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області
відповідачу в 2008-2010 роках в сумі 40785,42
грн. (а.с.121).

Як видно з матеріалів справи, позивач
просить постановити рішення, яким
стягнути суму податкового боргу з
податку на прибуток підприємства, в
тому числі 19259,06 грн. пені, право на
стягнення якої виникло у податкового
органу на протязі 2008 року та серпня,
грудня 2010 року.

Із адміністративним позовом до ДП
"Теплокомуненерго" про стягнення пені з
податку на прибуток підприємства в
сумі 19259,06 грн. позивач звернувся 03.02.2012
року.

Залишаючи без розгляду позовну заяву в
частині суд першої інстанції виходив з
того, що Державна податкова інспекція у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області подала до
суду адміністративний позов в частині
стягнення 19259,06 грн. податкового боргу
по пені з податку на прибуток
підприємства із пропущенням строку,
встановленого статтею 15 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", пунктом
102.2. статті 102 Податкового кодексу
України на стягнення податкового
боргу, статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
у редакції, чинній із 30.07.2010 року по
31.12.2010 рік.

Позивачем не надано суду докази
неможливості звернення до суду із
позовом про стягнення суми боргу із
відповідача у межах строків давності
звернення до суду. Звернення позивача
із листами до органу місцевого
самоврядування про наявність
заборгованості у відповідача та продаж
за згодою боржника в 2003 році та вересні
2009 року його майна, що перебуває у
податковій заставі не є поважними
причинами пропуску строку звернення до
суду із позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи з
огляду на наступне.

У відповідності до п.1.3 ч.1 ст.1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий борг
(недоїмка) - податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Поняття пені дається в ч.3 ст.549 ЦК
України. Так, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Аналогічне поняття продубльоване і в
п.1.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» - пеня - плата у
вигляді процентів, нарахованих на суму
податкового боргу (без урахування
пені), що справляється з платника
податків у зв'язку з несвоєчасним
погашенням податкового зобов'язання.

Колегія суддів, проаналізувавши
вказані норми законодавства, приходить
до висновку про нерозривність
погашення податкового боргу та
штрафних санкцій у вигляді пені.

Частиною 2 статті 5 КАС України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи,
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно пункту 102.1. статті 102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2.
статті 102, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 102.4. статті 102 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1. цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу.

Аналогічні норми відображені у пунктах
15.1., 15.2. статті 15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Враховуючи зазначені норми, колегія
суддів погоджується, що позовні вимоги
контролюючого органу, пов'язані із
стягненням податкового боргу з
платників податків, право на стягнення
якого виникло до 30.07.2010 року та після
01.01.2011 року можуть пред'являтися
протягом 1095 днів, а в період із 30.07.2010
року по 31.12.2010 року, строк звернення до
суду із такими позовними вимогами
становить 6 місяців з дня виникнення
права на звернення до суду.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність залишення без розгляду
позовної заяви в частині позовних
вимог, а саме: стягнення заборгованості
по пені з податку на прибуток
підприємства за період з 31.12.2005 року по
30.12.2008 року та за період з 20.02.2007 року по
18.12.2010 року в загальній сумі 19259,06 грн.
згідно розрахунку позивача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року у справі №2а-360/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук