Справа № 453/238/14а,2а/453/24/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
Справа №
8302/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Гулида Р.М.,

за участі секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Ільницького Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Сколівському районі Львівської
області на постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
25 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в Сколівському районі
Львівської області, з участю третьої
особи Управління з питань освіти,
молоді та спорту Сколівської районної
державної адміністрації Львівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Сколівському районі
Львівської області (далі - Відповідач,
УПФУ в Сколівському районі), в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови їй у
проведенні виплати грошової допомоги
при призначенні пенсії за віком
неправомірними, а також зобов'язати
відповідача Управління пенсійного
фонду України у Сколівському районі
Львівської області виплатити їй
грошову допомогу, що не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 25.07.2014 року
позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило УПФУ у Сколівському районі,
яке в апеляційній скарзі просить
апеляційну скаргу задовольнити,
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити повністю.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
факт роботи позивача на посадах за
Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року за №
909, не менше 30-ти років не підтверджено,
а отже підстави для виплати позивачу
грошової допомоги немає.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги, та
позивача, яка проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом по відділу народної освіти
Сколівського райвиконкому Львівської
області від 05.09.1991 року № 348 позивач з
05.09.1991 року була переведена з посади
вчителя математики
Верхньорожанківської неповної
середньої школи на посаду заступника
директора цієї ж школи, що
підтверджується відповідним записом №
8 у трудовій книжці позивача, заведеній
04.11.1975 року.

На підставі наказу Управління з питань
освіти, молоді та спорту Сколівської
районної державної адміністрації
Львівської області від 24.04.2013 року № 138
у вказану трудову книжку позивача
внесено запис № 9, згідно якого останню
слід вважати прийнятою з 05.09.1991 року на
посаду заступника директора з
навчально-виховної роботи зазначеної
школи. На вказаній посаді позивач
працювала з 05.09.1991 року і до часу
досягнення пенсійного віку та подання
заяви відповідачу про призначення їй
пенсії за віком.

Позивач, вважаючи, що має право на
призначення пенсії за віком та на
виплату грошової допомоги у розмірі
десяти місячних пенсій, у вересні 2013
року звернулась до відповідача УПФУ у
Сколівському районі Львівської
області із заявою про призначення їй
пенсії за віком та виплатою грошової
допомоги.

За результатами розгляду такого
звернення, позивачу було призначено
пенсію за віком і таку вона одержує у
встановленому законом порядку. Разом з
тим їй відмовлено у нарахуванні та
виплаті грошової допомоги, посилаючись
на недостатню наявність страхового
стажу, тобто відсутність необхідних 30
років стажу з підстав того, що в її
спеціальний педагогічний стаж не
підлягає зарахуванню період роботи на
посаді заступника директора школи з
05.09.1991 року по час внесення відповідних
змін у трудову книжку, тобто 24.04.2013 року.
Це пов'язано з тим, що посада заступника
директора школи не входить до розділу
«Освіта» Переліку закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років і,
відповідно, призначення грошової
допомоги, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 04.11.1993
року за № 909.

Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно з Переліком закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою № 909 Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років»,
користуються правом на призначення
пенсії за вислугу років особи, які
працювали в загальноосвітніх
навчальних закладах на посадах
вчителів, логопедів,
вчителів-логопедів,
вчителів-дефектологів, викладачів,
навчальних сурдопедагогів,
тифлопедагогів, вихователів,
завідуючих та інструкторів слухових
кабінетів, директорів, завідуючих, їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної),
навчально-виробничої частини або
роботи з виробничого навчання,
завідуючі навчальною і
навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та
позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи, педагоги
організатори, майстри виробничого
навчання, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

У трудовій книжці ОСОБА_1 наявний запис
про те, що вона з 05.09.1991 року переведена
з посади вчителя математики
Верхньорожанківської неповної
середньої школи на посаду заступника
директора цієї ж школи. Вказана
установа відноситься до
загальноосвітніх навчальних закладів.

У зв'язку із необхідністю приведення
найменування та соціально-правового
статусу посади заступника директора
школи у відповідність до
нормативно-правових актів, у трудову
книжку позивача відповідним наказом
Управління з питань освіти, молоді та
спорту Сколівської районної державної
адміністрації Львівської області від
24.04.2013 року № 138 внесено зміни, згідно з
якими останню слід вважати прийнятою з
05.09.1991 року на посаду заступника
директора з навчально-виховної роботи
зазначеної школи.

Таким чином, враховуючи той факт, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а також
наявність у трудовій книжці ОСОБА_1
відповідних записів про її спеціальний
стаж роботи, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що УПФУ у
Сколівському районі Львівської
області безпідставно не взято до уваги
такі записи при вирішенні питання про
призначення та виплату грошової
допомоги при виході на пенсію і, як
наслідок, зарахування їй до
спеціального трудового стажу період
роботи з 05.09.1991 року по 23.04.2013 року
включно на посаді заступника директора
з навчально-виховної роботи.

Факт дійсного перебування ОСОБА_1 саме
на посаді заступника директора з
навчально-виховної роботи неповної
середньої загальноосвітньої школи с.
Верхня Рожанка, а не на посаді
заступника директора школи,
підтверджується наявними у справі
письмовими доказами.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що наявні певні розбіжності в
найменуванні посади позивача, на які
посилається відповідач, виникли не з
вини позивача, за такі дії вона не
повинна нести відповідальність і не
може бути позбавлена можливості
скористатися заслуженим правом на
отримання грошової допомоги при виході
на пенсію за віком, про що правильно
зазначено в оскаржуваному судовому
рішенні.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV
Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.1011
року «Про затвердження Порядку
обчислення страхового стажу, що дає
право на призначення грошової допомоги
та її виплати» особам, які на день
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону,
працювали у закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» - «ж» ст. 55 закону України «Про
пенсійне забезпечення» і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок-30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Відтак, обов'язковими умовами
можливості проведення виплати
позивачу грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, є призначення їй пенсії
за віком, а також наявність
спеціального стажу.

Як встановлено в ході розгляду справи,
позивачу призначена пенсія за віком і у
неї наявний та достатній спеціальний
стаж педагогічного працівника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не узгоджуються із законодавством
України та не можуть бути підставою для
її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Сколівському районі Львівської
області залишити без задоволення.

Постанову Сколівського районного суду
Львівської області від 25 липня 2014 року
в справі № 453/238/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

Р.М. Гулид

Повний текст виготовлено 08.12.2014 року