Справа № 826/11328/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби
України, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» про
визнання протиправною та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
виконавчої служби України (далі -
Відповідач), третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» (далі -
Третя особа) про визнання протиправною
та скасування постанови старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кеди М.В. від 17.04.2014 року про
стягнення виконавчого збору по
виконавчому провадженню №28778711.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Відповідача та
заперечення представника Позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
12.09.2011 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень ДВС України Вовченком
О.В винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №28778711 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1849/10р. від 10.06.2011 року, виданого
Голосіївським районним судом м.Києва,
про стягнення солідарно з Позивача та
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Донгорбанк»
заборгованості за кредитним договором
№2008-03-Ф від 01.02.2008 року в розмірі 46 755 715,12
грн, з якої 35 000 000,00 грн - заборгованість
за кредитом, 10 459 248, 47 грн -
заборгованість за нарахованими
процентами та 1 296 466,65 грн - пеня за
прострочення сплати процентів.

Також державним виконавцем
встановлено строк для самостійного
виконання судового рішення - 7 днів з
моменту винесення (отримання)
постанови.

15.09.2011 року Позивачем на адресу Третьої
особи, яка є правонаступником
стягувача, направлено лист про надання
згоди на добровільну передачу всього
майна іпотекодержателю (ПАТ
«Донгорбанк») за іпотечними договорами
в рахунок погашення зобов'язання по
кредитному договору №2008-03-Ф від 01.02.2008
року з усіма додатковими угодами до
нього в порядку добровільного
виконання своїх зобов'язань та вимоги
державного виконавця згідно постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 12.09.2011 року ВП №28778711.

Крім того, Позивач просив Третю особу
повідомити відповідні органи ДВС
України про вищевказану обставину та
відкликати виконавчий лист №2-1849/10р.
від 10.06.2011 року у зв'язку з добровільним
виконанням вимог у встановлені законом
строки.

02.12.2013 року Третя особа звернулася до
Відділу примусового виконання рішень
департаменту ДВС України із заявою
про відкликання виконавчого листа
№2-1849/10р. від 10.06.2011 року без виконання у
зв»язку із досягненням між Банком та
Боржником домовленості про погашення
заборгованості за кредитним договором.

17.04.2014 року старшим державним
Виконавцем відділу примусового
виконання рішень департаменту ДВС
України Кедою М.В. винесено постанову
про стягнення з боржника (Позивача)
виконавчого збору ВП №28778711.

13.05.2014 року Третя особа повторно
звернулася до Відділу примусового
виконання рішень департаменту ДВС
України із заявою про відкликання
виконавчого листа №2-1849/10р. від 10.06.2011
року без виконання у зв»язку із
досягненням між Банком та Боржником
домовленості про погашення
заборгованості за кредитним договором.

29.05.2014 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень департаменту ДВС
України Кедою М.В. винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу ВП№28778711.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон).

Згідно ст.1 Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону).

Приписами ст.11 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, серед
іншого, здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 17
Закону передбачено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами.

Згідно положень ст.25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Статтею 27 Закону встановлено, що у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті
виконавчого провадження державним
виконавцем накладено арешт на майно та
кошти боржника, боржник за погодженням
з державним виконавцем має право у
строк до початку примусового виконання
рішення реалізувати належне йому майно
чи передати кошти в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом. У разі продажу
майна боржника покупець цього майна
повинен внести кошти за придбане майно
на рахунок органу державної виконавчої
служби у строк до початку примусового
виконання рішення. Після внесення
покупцем коштів арешт з проданого
майна боржника знімається за
постановою державного виконавця.

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Відповідно вимог ч.1 ст.28 Закону у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Із змісту наведених положень
вбачається, що за своєю правовою
природою виконавчий збір є грошовою
сумою, яка підлягає стягненню з
боржника у разі невиконання ним
судового рішення у строк, встановлений
для добровільного виконання, що
зумовлює необхідність здійснення
державним виконавцем заходів
примусового виконання.

Згідно правової позиції Пленуму
Вищого адміністративного суду України,
висловленої в постанові від 13.12.2010 року
№3 «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» з подальшими змінами,
внесеними відповідними постановами
Вищого адміністративного суду України,
виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
судове рішення виконано Позивачем
добровільно у встановлений державним
виконавцем строк, що підтверджується
листом останнього від 15.09.2011 року,
направленим Третій особі, про надання
згоди на добровільну передачу всього
майна в рахунок погашення зобов'язання
за кредитним договором, а також
направленими в подальшому Третьою
особою на адресу Відділу примусового
виконання рішень департаменту ДВС
України заявами про відкликання
виконавчого листа №2-1849/10р. від 10.06.2011
року без виконання.

З огляду на вказане, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
державним виконавцем з часу винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження не здійснювалося жодних
дій по примусовому виконанню судового
рішення; рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
виконано боржником добровільно у
встановлені строки; а тому оскаржуване
рішення суду першої інстанції про
задоволення заявлених позовних вимог є
обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 19
грудня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.