Справа № 2-а-5220/11
Суддя: Степура А. А.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5220/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука
Полтавської області в складі:

головуючого судді - Степури А.А.

при секретарі - Грицьковій Я.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Крюківського
районного суду м.Кременчука
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Кременчуці Полтавської
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії дитині
війни,

встановив:

Позивачка звернулась в суд з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
Крюківського району в м.Кременчуці
Полтавської області про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії дитині війни.

В позовній заяві позивачка зазначила,
що належить до соціальної категорії
«Дитина війни» та відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 01 січня 2006 року має право
на отримання соціальної допомоги в
розмірі 30% від мінімального розміру
пенсії за віком, яка визначається в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Однако, управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці всупереч
Рішенню Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, яким були
визнані неконституційними окремі
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», в
тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», протягом 2010 - 2011 роках таку
допомогу виплатили у неповному обсязі,
чим порушили його законні права. Прохає
суд визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати
відповідача починаючи з 01.10.2010 року по
теперішній час здійснити перерахунок
та виплатити та в подальшому
нараховувати та виплачувати щомісячну
державну соціальну допомогу як дитині
війни у розмірі 30 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
16.06.2011 року позовні вимоги за період з 11
березня 2010 року по 31.11.2010 року включно
залишено без розгляду у зв"язку з
пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2013 року,
ухвалу суду про залишення частини
позовних вимог без розгляду від 16.06.2011
року залишено без змін.

Ухвалою Крюківського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від
21.10.2014 року відповідач Управління
Пенсійного фонду України Крюківського
району в м.Кременчуці Полтавської
області замінено належним
відповідачем Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, хоча завчасно надіслала
клопотання про розгляд справи без її
участі позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник Управління Пенсійного
фонду України в м.Кременчуці в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлені, направили до суду
клопотання, прохають суд в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити в
повному обсязі, справу розглянути у
відсутність представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вирішивши
можливим розглянути справу у
відсутність сторін, на підставі
наявних у справі доказів, суд вважає
необхідним позовні вимоги позивача,
починаючи з 1.12.2010 року по 31.12.2010 рік,
задовольнити.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка має статус «Дитини війни», що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1.

Враховуючи зазначений статус,
позивачка відповідно до ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни" має право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці зазначені виплати
позивачці здійснює не в повному
розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених Законом.

Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» реалізовано
конституційне право на соціальний
захист громадян, які мають статус
«Дитина війни», серед яких їм надано
право, щомісячно отримувати підвищення
до пенсії або щомісячного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачці доплати до пенсії
за 2011 рік починаючи з 1.01.2011 року, вважаю
їх підлягаючими частковому
задоволенню лише за період з 1.01.2011 року
по 22.07.2011 року, з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14.06.2011 року, який набрав чинності 19.06.2011
року, прикінцеві положення Закону
України Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, згідно
якого «Установити, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України №20 - рп/2011 від 26.12.2011 року у
справі за конституційними поданнями 49
народних депутатів України, 53 народних
депутатів України і 56 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним),
пункт 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
23 грудня 2010 року N 2857-VI з наступними
змінами.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
особам, що мають статус «Дитина війни»
делеговано Кабінету Міністрів України.

Водночас, на момент набрання чинності
зазначеним Законом, Кабінетом
Міністрів України не встановлено
нового порядку та розміру виплат
особам, що мають статус «Дитина війни».

На виконання вимог п.7 ч.1 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14.06.2011 року, 06.07.2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Пунктами 6, 8 Постанови Кабінету
Міністрів України №745 від 06.07.2011 року
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету»
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні. Ця постанова діяла
до 01.01.2012 року.

Відповідно до п.3 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22.12.2011 року
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання вимог п.3 прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011
року, 28.12.2011 року Кабінетом Міністрів
України» прийнято Постанову №1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
яка набрала чинності 01.01.2012 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України №1381 від 28.12.2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" і
"Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідно до п.3 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» від 06.12.2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Виходячи з викладеного, відповідачем
правомірно проводилися позивачці
виплати з 01.01.2012 року до 01.01.2014 року у
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.2011р.
№1381 "Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення" у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність .

Пунком 4. Постанови Кабінету Міністрів
України №1381 від 28.12.2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
(із змінами, внесеними згідно з
Постановою КМ № 112 від 25.03.2014, що набрали
чинності 24.04.2014 року) дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" і "Про
жертви нацистських переслідувань") до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення,
встановлене статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
провадиться у розмірі 66,43 гривні.

На підставі ст.7 згаданого Закону
фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України.

Проте, як убачається з матеріалів
справи та не заперечується
відповідачем, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було визначено жодних обмежень щодо
застосування положеньст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» .

Тому посилання представників
відповідача на рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року є безпідставними, бо
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було надано
повноважень Кабінету Міністрів
України визначати розмір та порядок
застосування положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Особам, які одночасно мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до Законів України
"Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
"Про жертви нацистських
переслідувань" і "Про соціальний
захист дітей війни", таке підвищення
провадиться за їх вибором за однією з
підстав.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України №3 - рп/2012 від 25.01.2012 року
справі за конституційним поданням
правління Пенсійного фонду України
щодо офіційного тлумачення положень
статті 1, частин першої, другої, третьої
статті 95, частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої
статті 124, частини першої статті 129
Конституції України, пункту 5 частини
першої статті 4 Бюджетного кодексу
України, пункту 2 частини першої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з окремими положеннями
Конституції України визначено, що в
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Надаючи перевагу Законам України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» від 23.12.2010 року, «Про внесення змін
до Закону України «Про державний
бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011
року, «Про Державний бюджет України на
2012 рік» від 22.12.2011 року, Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року, Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014 року слід виходити із
того, що закони є актами єдиного органу
законодавчої влади України - Верховної
Ради України. Конституція України не
встановлює пріоритету в застосуванні
того чи іншого закону, в тому числі
залежно від предмету правового
регулювання. Немає такого закону
України, який би регулював питання
подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

У п.3 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 03.10.1997 року №4 - зп зазначено:
«Конкретна сфера суспільних відносин
не може бути водночас врегульована
однопредметними нормативними
правовими актами однакової юридичної
сили, які за змістом суперечать один
одному. Звичайною є практика, коли
наступний у часі акт містить пряме
застереження щодо повного або
часткового скасування попереднього.
Загальновизнаним є те, що з прийняттям
нового акту, якщо інше не передбачено
самим цим актом, автоматично
скасовується однопредметний акт, який
діяв у часі раніше.

Тобто під час вирішення питання,
яка з однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше.

Отже, з 1 грудня 2010 по 22 липня 2011
року включно, територіальні органи
Пенсійного фонду України повинні були
діяти у відповідності з приписами ст.. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а саме нараховувати та
здійснювати доплату до пенсії позивача
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, а з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року у
відповідача відсутні підстави для
нараховування та виплати позивачеві
підвищення до пенсії у вказаному
розмірі.

Згідно вимог Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймається
районним управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів №803 від 27.07.2011 року
утворено як юридичну особу публічного
права Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці шляхом злиття
Управління Пенсійного фонду України
Крюківського району в м. Кременчуці
Полтавської області та Управління
Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавської області.

Оскільки Управління Пенсійного
фонду в місті Кременчуці Полтавської
області є правонаступником всіх прав
та обов'язків Управління Пенсійного
фонду України Крюківського району в м.
Кременчуці Полтавської області та є
територіальним управлінням Пенсійного
фонду України за місцем проживання
позивача, то саме Управління
Пенсійного фонду України у місті
Кременчуці Полтавської області є
належним відповідачем в даній справі.

Відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС
України, не доведено та не надано суду
доказів щодо вчинення будь-яких дій для
забезпечення виконання покладеного на
нього обов'язку щодо нарахування та
виплати позивачу доплати до пенсії у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком за грудень 2010 року та за 2011 рік з
1.01.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Вимога позивача про зобов'язання
відповідача в подальшому нараховувати
та виплачувати йому щомісячну державну
соціальну допомогу як дитині війни у
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність не
підлягає задоволенню, оскільки,
відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судове
рішення у цивільній справі" від 18.12.2009
року, ухвалене у справі рішення має
бути гранично повним, ясним та чітким і
не може вирішуватись питання про
події, які матимуть місце в
майбутньому.

Враховуючи викладене, вважаю
необхідним, позовні вимоги позивачки
задовольнити частково, визнати
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України Крюківського
району в м.Кременчуці Полтавської
області по невиконанню приписів статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», яка призвела до порушення
прав позивачки на своєчасне
нарахування та отримання доплати до
пенсії та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці Полтавської області
здійснити перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати позивачу за 2010 рік з 1 грудня 2010
року по 31.12.2010 року включно та за 2011 рік
з 1.01.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152
Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», Законом України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік", Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік",
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії дитині війни задовільнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України
Крюківського району в м.Кременчуці
Полтавської області за період за 2010
рік з 1 грудня 2010 року по 31.12.2010 року
включно та за 2011 рік з 1.01.2011 року по
22.07.2011 року включно.

Зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її розміру на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за 2010 рік з 1 грудня 2010 року по
31.12.2010 року включно та за 2011 рік з 1.01.2011
року по 22.07.2011 року включно з
урахуванням фактично проведених
виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
- відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка його подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
Степура А.А.