Справа № 2а-474/10
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/550/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної
інспекції з контролю за використанням
і охороною земель у Львівській області
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель у
Львівській області в якому просив
скасувати постанову №66 від 24.12.2009 року
про накладення адміністративного
стягнення.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 18.06.2010 року
позовні вимоги задоволено, постанову №
66 від 24.12.2009 року інспектора з контролю
за використанням і охороною земель
Львівської області про накладення на
ОСОБА_3 адміністративного стягнення в
розмірі 255 грн. скасовано, а провадження
по справі про адміністративне
правопорушення закрито.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2013 року
скасовано рішення суду першої
інстанції, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій ОСОБА_3 подав до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 0,0432 га по
АДРЕСА_1.

Перевіркою проведеною відповідачем
встановлено самовільне зайняття
позивачем зазначеної земельної
ділянки під встановлення огорожі для
влаштування стоянки автомобілів біля
власної земельної ділянки для
будівництва та обслуговування офісу,
магазину-складу за рахунок земель
житлової та громадської забудови, про
що складено Акт від 16.12.2009 року.

Державною інспекцією з контролю за
використанням і охороною земель у
Львівській області винесено припис з
вимогою усунення виявлених порушень,
протокол про адміністративне
правопорушення та 24.12.2009 року постанову
про накладення на ОСОБА_3
адміністративного стягнення.

Статтею 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» визначено, що самовільне
зайняття земельної ділянки - будь-які
дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Позивач вважає, що він провів роботи з
благоустрою земельної ділянки, тому
такі дії є правомірними, а отже не є
самовільним зайняттям земельної
ділянки.

Колегія суддів не погоджується з
такими доводами позивача з огляду на
те, що позивач встановив огорожу для
облаштування стоянки для автомобілів
без жодних рішень та дозволів
відповідних органів влади.

Отже, підстав для скасування постанови
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель у
Львівській області № 66 від 24.12.2009 року
про накладення адміністративного
стягнення немає.

Колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід відхилити, оскільки
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені статей 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: