Справа № 821/4377/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4377/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма "Стасо, ЛТД"
до державного реєстратора юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні Андрєєвої Олени Вікторівни про
визнання протиправним та скасування
рішення і зобов'язання вчинити певні
дії, -

встановив:

05 листопада 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява товариства з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма "Стасо, ЛТД"
до державного реєстратора юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні Андрєєвої Олени Вікторівни з
позовними вимогами про визнання
протиправним та скасування рішення і
зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача, винесене у формі
повідомлення від 13 жовтня 2014 року, за
вихідним №1021, про залишення документів
без розгляду, що подані для проведення
підтвердження відомостей про юридичну
особу щодо ТОВ "ВКФ "Стасо, ЛТД";

- зобов'язати відповідача повторно
розглянути документи, що подані ТОВ
"ВКФ "Стасо, ЛТД", 21286650 для проведення
підтвердження відомостей про юридичну
особу щодо продовження діяльності на
підставі модельного статуту.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач
зазначив, що учасниками товариства
прийнято рішення №2/14 від 17 березня 2014
року про продовження діяльності на
підставі модельного статуту. 13 жовтня
2014 року відповідачу були подані
документи про підтвердження
відомостей про юридичну особу для
продовження діяльності на підставі
модульного статуту. Того ж дня
відповідач залишив надані документи
без розгляду, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.4 Закону
України «Про господарські товариства».
З посиланням на норми Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
Закону України «Про господарські
товариства» обґрунтовує правомірність
своїх вимог. З наведеного позивач
робить висновок про наявність підстав
для постановлення судового рішення про
визнання протиправним та скасування
рішення і зобов'язання вчинити певні
дії.

Представник позивача 09 грудня 2014 року
завив клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та 28 листопада 2014 року
надав суду письмові заперечення в яких
проти позову заперечує. Документи
товариства залишено без розгляду в
зв'язку з не відповідністю їх ст.4
Закону України «Про господарські
товариства», яка встановлює порядок
створення та діяльності
господарського товариства яке діє на
підставі модельного статуту.
Відповідач при розгляді даного питання
керувався положеннями про аналогію
закону, оскільки чітке регулювання
спеціальним законодавством цього
питання відсутнє. З урахуванням
аналогії відповідач зауважив на
необхідності прийняття рішення
виключно всіма учасниками товариства.
З посиланням на норми Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
Закону України «Про господарські
товариства» обґрунтовує помилковість
позиції позивача. Все це на думку
відповідача є підставами для залишення
позовної без задоволення.

Розглянувши надані сторонами
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
спору по суті, проаналізувавши норми
законодавства які регулюють спірні
відносини та їх застосування
сторонами, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що протоколом
загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ
«Стасо, ЛТД» №2/14від 17 березня 2014 року
вирішено продовжувати діяльність
товариства на підставі модельного
статуту.

Протокол зборів учасників підписано
головою зборів та секретарем зборів,
які є учасниками товариства та
володіють 50% від статутного капіталу.

В протоколі міститься запис
«Голосували по першому питанню: «ЗА» -
одноголосно», але два учасника які
володіють 50% від статутного капіталу
протокол не підписали.

13 жовтня 2014 року позивач направив на
адресу відповідача реєстраційну
картку про підтвердження відомостей
про юридичну особу, які містяться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. Для
проведення реєстраційної дії
«Підтвердження відомостей про
юридичну особу» державному
реєстратору надавались: реєстраційна
картка про продовження відомостей про
юридичну особу; рішення про
продовження діяльності на підставі
модельного статуту; оригінал статуту.

Державний реєстратор повідомленням
про залишення документів без розгляду
від 13 жовтня 2014 року №1021, залишив
надані документи без розгляду з таких
підстав: документи подані не в повному
обсязі; документи не відповідають
вимогам ст. 4 Закону України «Про
господарські товариства».

Відповідач вважає, що протокол зборів
учасників від 17 березня 2014 року №2/14 не
містить відомостей про розмір
статутного капіталу, розмір часток
кожного учасника, порядок внесення
вкладів, місцезнаходження, предмет і
цілі діяльності.

Правовідносини, що є предметом
розгляду в даній справі, врегульовані
Конституцією України, Законом України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
Законом України «Про господарські
товариства».

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з преамбулою до Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
(далі - Закон №755-ІV), цей Закон регулює
відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців.

Згідно з преамбулою до Закону України
«Про господарські товариства», цей
Закон визначає поняття і види
господарських товариств, правила їх
створення, діяльності, а також права і
обов'язки їх учасників та засновників.

Діяльність товариства, права та
обов'язки учасників та засновників
повинні відповідати нормам Закону
України «Про господарські товариства»,
а реєстраційна дія «Підтвердження
відомостей про юридичну особу»
повинна відповідати Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців».

Суд застосовує редакції чинні на
момент виникнення спірних
правовідносин.

Господарське товариство може
створюватися та діяти на підставі
модельного статуту в порядку,
визначеному законом (ч.6 ст.4 Закону
України «Про господарські
товариства»).

Якщо господарське товариство
створюється та діє на підставі
модельного статуту, в рішенні про його
створення, яке підписується усіма
засновниками, зазначаються відомості
про вид товариства, його найменування,
місцезнаходження, предмет і цілі
діяльності, склад засновників та
учасників, розмір статутного
(складеного) капіталу, розмір часток
кожного з учасників, порядок внесення
ними вкладів, а також інформація про
провадження діяльності на основі
модельного статуту (ч.7 ст.4 Закону
України «Про господарські
товариства»).

Зміни в наведені частини статті 4
Закону України «Про господарські
товариства» внесені 21.04.2011 року згідно
з Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
запровадження принципу державної
реєстрації юридичних осіб на підставі
модельного статуту» № 3262-VI.

В даному випадку законодавець
встановлює певну вимогу до рішення про
ведення діяльності на підставі
модельного статуту, такою вимогою є
підписання цього рішення всіма
учасниками товариства. Підпис всіх
учасників в такому випадку виключає
конфлікти в корпоративних
правовідносинах та є виразом вільного
волевиявлення сторін.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
регулюються Конституцією України, цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону (ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»).

Державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.
Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців включає, зокрема:
перевірку комплектності документів,
які подаються державному реєстратору,
та повноти відомостей, що вказані в
реєстраційній картці; перевірку
документів, які подаються державному
реєстратору, на відсутність підстав
для відмови у проведенні державної
реєстрації; внесення відомостей про
юридичну особу або фізичну особу -
підприємця до Єдиного державного
реєстру; оформлення і видачу виписки з
Єдиного державного реєстру (ч.1,2 ст.4
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців»).

У разі якщо юридична особа,
засновниками (учасниками) якої
затверджено статут, прийняла рішення
продовжувати свою діяльність на
підставі модельного статуту, юридична
особа подає державному реєстратору
таке рішення, реєстраційну картку про
підтвердження відомостей про юридичну
особу з відповідною відміткою та
примірник оригіналу статуту для
проставляння штампу про те, що юридична
особа з відповідної дати провадить
діяльність на підставі модельного
статуту. Такий штамп проставляється
державним реєстратором також на
примірнику оригіналу статуту даної
юридичної особи, що зберігається у
реєстраційній справі. (абз.2 ч.11 ст.19
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців»).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що надати примірник рішення
про продовження діяльності на підставі
модельного статуту є не правом, а
обов'язком юридичної особи. Доказів
надання цього рішення Державному
реєстратору не має, таке рішення не
надавалось.

Наявний в матеріалах справи протокол
загальних зборів не є тим документом з
наданням якого законодавець пов'язує
вчинення реєстраційної дії
«Підтвердження відомостей про
юридичну особу».

Дії або бездіяльність державного
реєстратора, посадових осіб органів
доходів і зборів, Пенсійного фонду
України можуть бути оскаржені до суду у
порядку, встановленому законом (ч.2 ст.53
Закону №755-ІV).

Коло осіб, які мають право звернутись
до суду з адміністративним позовом про
оскарження дій або бездіяльності
державного реєстратора тому
товариство має всі підстави для
звернення з відповідним позовом.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі «Бендерський проти України»
(Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними доказами не
підтвердив правомірність своїх вимог,
натомість наявні в матеріалах справи
докази не дають суду підстав для
висновку про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в
сукупності, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма "Стасо, ЛТД"
до державного реєстратора юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні Андрєєвої Олени Вікторівни про
визнання протиправним та скасування
рішення і зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Кузьменко Н.А.

кат. 5.1.1.