Справа № 174/475/14-а (2-а/174/27/2012)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 рокусправа № 174/475/14-а
(2-а/174/27/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську Дніпропетровської
області на постанову Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 10 липня 2014 року у справі №
174/475/14-а (2-а/174/27/2012) за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Вільногірську Дніпропетровської
області, третя особа: Головне
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити дії з
призначенням пільгової пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Вільногірську Дніпропетровської
області (далі - відповідач), третя особа:
Головне управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області, в
якому просив визнати відмову про
призначення пенсії, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3-ої категорії -
неправомірною, зобов'язати відповідача
призначити пенсію як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3-ої категорії, з дня
звернення з заявою про призначення
пенсії, відповідно до вимог ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням факту роботи в зоні
відчуження на протязі 30 днів, в період з
08 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року, та
отримання за це заробітної плати в
розмірі 632,89 рублів СРСР в с.Іванків,
Київської області.

Постановою Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 10
липня 2014 року позов задоволено у
повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на
порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 10 липня
2014 року.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що заявник має
статус громадянина, постраждалого від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
3-ої категорії і, відповідно до вимог
закону, відпрацював 30 діб в 30-ти
кілометровій зоні відчуження ЧАЕС по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за
що отримав заробітну плату в
подвійному розмірі - 632.89 руб. СРСР, що
надає йому право на отримання
пільгової пенсії по досягненні 55 років.

Вимоги заявника обґрунтовані і
підтверджуються рядом доказів в їх
сукупності та взаємозв'язку, а саме:

- копією посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
1988 р., виданого 12.11.1990 р., з зазначенням,
що воно безстрокове та дійсне на всій
території Союзу РСР;

- копією довідки Виконавчого комітету
Верхньодніпровської районної ради
народних депутатів Дніпропетровської
області № 129 від 26.05.1992 р., що позивач в
1988 р. приймав участь у роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і
згідно ст. 14 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
він віднесений до 3-ї категорії
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС;

- архівною довідкою Архівного відділу
виконкому Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області № 11-14/773 від
29.12.2011 року, згідно якої підприємство
АТП 11267 м. Вільногірська
перереєстроване в ВАТ "Вільногірське
АТП 11267 ", а заробітна плата позивача за
серпень 1988 року (період його роботи в
Чорнобильській зоні) склала - 632.89 грн.,
тобто вдвічі більше ніж за попередні 7
місяців, за які зарплата не
перевищувала 313.35 грн., за виключенням
лютого - 631.45 грн., коли заявник був у
відпустці, проти чого заперечень від
учасників справи не надійшло;

- архівною довідкою Архівного відділу
виконкому Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області № 11-14/731 від
05.12.2011 року, згідно якої він знаходився
у відрядженні по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС з 08 серпня 1988 року по 06
вересня 1988 року (с. Іванково), номер
посвідчення на відрядження № 737,
підстава: журнал обліку водіїв, які
відбували у відрядження на ЧАЕС; при
цьому колегія суддів погоджується з
тим, що в документах помилково
неправильно зазначена назва
населеного пункту «Іванково» замість
«Іванків»;

- копією листа ВАТ «Тракт» на адресу
УПСЗН Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, від 30.08.2011 р.

- копією листа від 11.07.2011 р. Державного
агентства України з управління зоною
відчуження на адресу Управління праці
та соціального захисту населення
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, де
зазначено: що видача довідок про період
роботи (служби) по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, про
заробітну плату за цей період
здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами); що оформляти
відповідні документи має право лише
адміністрація підприємства, установи
або організації (військкомат), яке
направляло особу для виконання
відповідних робіт; що населений пункт
Зелений Мис - це вахтове селище
учасників ліквідації аварії на ЧАЕС,
розташоване на території
Страхоліської сільради Іванківського
району, поблизу кордону із зоною
відчуження; що дорога Зелений Мис -
Чорнобиль проходила по території зони
відчуження (а.с.12);

- копією трудової книжки;

- показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили факт
перебування позивача у відрядженні та
роботи його на ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС на території 30-ти км.
зони відчуження на будівництві
автодоріг, в тому числі дороги Зелений
Мис-Чорнобиль, що проходила саме по
території відчуження, а не поза її
межами.

Висновки відповідача про відсутність
підстав для призначення пільгової
пенсії позивачу, суперечать змісту
досліджених ним же вищезазначених
документів і суперечать закону.

Відповідач не взяв до уваги наявність
ряду документів, які підтверджують
факт роботи заявника в зоні відчуження
Чорнобильської АЕС у визначений
законом період часу та показання
свідків, один із яких працював з
заявником в той же період часу в зоні
відчуження.

Згідно ст.10 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ: Учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів, а у 1988-1990
роках - не менше 30 календарних днів, у
тому числі, проведенні евакуації людей
і майна з цієї зони, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження, включаючи
військовослужбовців, працівники
державних, громадських, інших
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві. Перелік цих
пунктів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ: Для встановлення
пільг і компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1; (Пункт 1
частини першої статті 14 із змінами,
внесеними згідно ізЗаконом N 2400-III від
26.04.2001)

2) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року -
незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року -
не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів,
а також потерпілі від Чорнобильської
катастрофи, евакуйовані у 1986 році із
зони відчуження (в тому числі особи, які
на момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних
днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14
календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не
менше 30 календарних днів.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ: Працівникам,
тимчасово переведеним або відрядженим
для роботи на територіях
радіоактивного забруднення, оплата
праці провадиться з урахуванням
доплат, передбачених статтею 39 цього
Закону, виплачуються добові у розмірі,
передбаченому законодавством. У зоні
відчуження добові виплачуються у
підвищеному розмірі, який
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Працівникам, відрядженим на
будівництво об'єктів, пов'язаних з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, замість добових
виплачується 75 процентів середньої
заробітної плати за місцем основної
роботи.

Згідно ст. 55 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ, особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, а саме, Учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - 10 років, у 1988 році - не менше 30
календарних днів - 5 років.

Так, позивач фактично пропрацював в
період з 08 серпня 1988 року по 06 вересня
1988 року водієм вантажного автомобіля в
Іванківському ШБУ-39, в зоні ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, протягом 30 днів, на будівництві
дороги Зелений Мис-Чорнобиль, за що
отримав заробітну плату у подвійному
розмірі - 632.89 рублів СРСР, що є
підставою для призначення йому
пільгової пенсії, і як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї
категорії має право на зниження
пенсійного віку на 5 років. Пільгову
пенсію позивачу слід призначити з
11.10.2013 р., тобто з часу звернення
позивача з заявою до відповідача про
призначення йому пільгової пенсії.

Конституційний Суд України
неодноразово (зокрема, рішення від
11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007,
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. №
26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов'язану з
реалізацією права на соціальний
захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень, і
сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Право на пенсійне забезпечення,
передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6,
статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24
Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути
скасоване, звужене.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», сума пенсії, не
одержана своєчасно з вини органу, що
призначає або сплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", сума
пенсії, не одержана своєчасно з вини
органу, що призначає та виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що відповідач, не забезпечив
в установленому Законами порядку
реалізації права позивача на
призначення та отримання пенсії у
відповідному розмірі.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі відповідача, не
дають колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200,
ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 10
липня 2014 року у справі № 174/475/14-а
(2-а/174/27/2012) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак