Справа № 816/4749/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

816/4749/14

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року

м. Полтава

Справа №816/4749/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Петрової Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання – Лисака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльність під час провадження ЗВП №37461423 про стягнення з ТОВ "Пирятин Зернопродукт" на користь юридичних осіб та держави 2 247 656,56 грн - допущеної незакінченням виконавчого провадження та не зняття арешту з майна позивача; зобов'язання закінчити виконавчі провадження по боржнику ТОВ "Пирятин Зернопродукт" та зняти арешти накладені на майно боржника.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пирятин Зернопродукт" від 01 вересня 2014 року вирішено припинити діяльність товариства про що було повідомлено відповідача листом. Зазначеним листом голова ліквідаційної комісії просив закінчити виконавчі провадження та зняти арешт з майна. Оскільки, відповідачем не було вжито відповідні заходи, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправними та просить суд зобов'язати відповідача закінчити зведене виконавче провадження та зняти арешти з майна.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи /а.с. 41, 57/.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у своїх письмових запереченнях проти позову просив суд провести розгляд справи без його участі та зазначав, що підстави для закінчення виконавчих проваджень та зняття арешту з коштів та майна боржника відсутні, оскільки товариство перебуває лише у стані припинення, а не ліквідовано, як стверджує позивач /а.с. 43/.

Згідно з частини п'ятої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочені строки розгляду справи даної категорії, а позивачем у позовній заяві та доданих до неї документів не зазначено контактних номерів телефонів, електронної пошти, враховуючи, що за номерами телефонів, внесеними до ЄДР, оператором зв'язку повідомлено, що номери відключені за несплату, за номерами телефонів, знайденими у мережі інтернет, знаходяться колишні працівники товариства /а.с. 41/, суд приходить до висновку, що вжито всіх необхідних заходів для повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, зважаючи на те, що норма частини п'ятої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України є імперативною і підлягає застосуванню судом, суд вважає за можливе розглядати справу за даної явки у судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження №ЄДРВП 37461423 /а.с. 43-45/.

Відповідно до протоколу №1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Пирятин Зернопродукт", Загальними зборами учасників прийнято рішення про припинення діяльності ТОВ "Пирятин Зернопродукт" шляхом його ліквідації /а.с. 26-27/.

02 вересня 2014 року зроблено запис у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про перебування юридичної особи в стані припинення за рішенням засновників /а.с. 37-39, 47-51/.

12 листопада 2014 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області із заявою вх. №6833/04-29/8 про закінчення виконавчих проваджень та зняття арештів з майна боржника у зв'язку з тим, що ТОВ "Пирятин Зернопродукт" прийнято рішення про ліквідацію та внесені відповідні відомості до Державного реєстру /а.с 53-54/.

Однак, позивач не погодився із відмовою у закінченні виконавчих проваджень та зняття арештів з майна боржника, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Статтею 35 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено порядок внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи.

Згідно частини другої статті 35 вказаного Закону, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи забороняється проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, щодо якої прийнято рішення щодо припинення; внесення змін до Єдиного державного реєстру щодо відомостей про відокремлені підрозділи, крім відомостей про їх закриття; проведення державної реєстрації юридичної особи, засновником (учасником) якої є юридична особа, щодо якої прийнято рішення щодо припинення; проведення державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про місцезнаходження юридичної особи.

Для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор після закінчення процедури ліквідації, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові необхідні документи.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що позивачем не враховано вимоги Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та не враховано законодавче розмежування дій стосовно внесення рішень засновників про намір ліквідації і факт самої ліквідації.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження наведено у частині першій статті 49 Закону, до яких, зокрема, відноситься смерть або оголошення померлим стягувача чи боржника, ліквідація юридичної особи /пункт 3/, визнання боржника банкрутом /пункт 7/.

Жодна з перелічених підстав не відноситься до виконавчого провадження, яке є предметом розгляду даної справи, оскільки пункт 3 передбачає закінчення виконавчого провадження у разі ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, тобто фактичним припиненням існування підприємства, механізм якого визначено статтею 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Розділом ІІІ Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачена ліквідаційна процедура.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" справа про банкрутство не порушена, а тому дія зазначеного Закону на нього не поширюється.

Частиною другої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадку ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

У той же час, відповідно до частин другої, третьої статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі, якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, суд зазначає, що норми статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" є спеціальними щодо підстав і порядку закінчення виконавчого провадження, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а такої підстави закінчення виконавчого провадження як рішення засновників про намір ліквідації статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено, тому вимоги позивача у частині визнання протиправною бездіяльність щодо незакінчення виконавчого провадження є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене, відсутні і підстави визнання протиправною бездіяльності у частині не зняття арешту з майна боржника, оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Враховуючи, що протиправної бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області судом не встановлено, позовна вимога про зобов'язання закінчити виконавчі провадження по боржнику ТОВ "Пирятин Зернопродукт" та зняти арешти накладені на майно боржника є похідною від попередньої та задоволенню також не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Пирятин Зернопродукт" є необґрунтованими, письмовими доказами не підтвердженими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2014 року.

Суддя Л.М. Петрова