Справа № 633/388/14-а
Суддя: Танасевич О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 633/388/14-А
Провадження № 2-А/633/7/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року Печенізький
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого судді
- Танасевич О.В.,

при секретарі судового
засідання - Криворучко І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у смт.
Печеніги, Харківської області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного Фонду України в Харківській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління Пенсійного фонду України в
Печенізькому районі Харківської
області, про скасування рішення
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив скасувати рішення комісії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області № 231/10-14
від 28 травня 2014 року, визнати його право
на отримання пенсії на пільгових
умовах за списком № 2, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 162 від 11 березня 1994 року, з
урахуванням стажу роботи
електрозварником ручного зварювання у
період з 13 квітня 1987 року по 4 квітня 1996
року та зобов'язати відповідача
нарахувати і виплатити пенсію за віком
на пільгових умовах за зазначеним
списком, починаючи з 17 березня 2014 року
(а.с. 2-4, 69).

Ухвалою суду від 4 листопада 2014 року,
занесеною до Журналу судового
засідання, було замінено відповідача
на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с. 26).

В обґрунтування своїх вимог позивач
пояснював, що до його трудової книжки
було внесено неповні відомості щодо
спеціальності, за якою він працював у
радгоспі «Мартова», у той час, як
зазначене підприємство є ліквідованим
та не має правонаступника. Зазначав, що
інші працівники того самого
підприємства можуть підтвердити, що
він виконував обов'язки
електрозварника апарату ручної зварки
та газоелектрозварника повний робочий
день в радгоспі «Мартова» в зазначений
позивачем період. Посилався на архівні
документи, згідно яких йому надавали
відпустку тривалістю 24 робочі дні, яка
відповідає тривалості, встановленій
для електрозварника, а крім того, в яких
відображено, що він обіймав посаду
газоелектрозварника (а.с. 2-4).

Відповідач та третя особа проти
задоволення позову заперечували (а.с.
21-23, 30-32), зазначали, що рішення комісії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області № 231/10-14
від 28 травня 2014 року є законним та
винесеним у відповідності до чинного
законодавства України, адже з наданих
позивачем на розгляд комісії
документів не вбачається виконання ним
роботи електрозварника ручного
зварювання та не підтверджено
зайнятість позивача на цій роботі
повний робочий день.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, не з'явились у судове засідання,
відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач народився 16 березня 1959 року
(а.с. 5).

Згідно трудової книжки НОМЕР_1,
оформленої на ім'я «ОСОБА_1» (в
документі зазначено російською мовою),
13 квітня 1987 року позивач був прийнятий
слюсарем з виконанням обов'язків
зварника до радгоспу «Мартова»
Чугуївського району згідно наказу № 101
від 13 квітня 1987 року. Наступного дня
позивача було переведено на посаду
електрозварника з виконанням
обов'язків слюсаря. 4 квітня 1996 року
позивача було звільнено з Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Мартова» за власним бажанням на
підставі статті 38 Кодексу законів
України про працю (а.с. 8-9)

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1
та архівної довідки № 01-11/Р-51 від 3
лютого 2014 року (а.с. 10) позивач з 20 лютого
1982 року по 8 квітня 1987 року працював
газоелектрозварником у
Дорожньо-будівельному управлінні № 92
тресту «Казнефтедорстрой» (в
документах зазначено російською
мовою).

Суду надано архівні довідки № 01-34/14 та
№ 01-34/13 від 20 січня 2014 року та № 01-34/234
від 23 вересня 2014 року (а.с. 11, 12, 16) щодо
розміру заробітної плати позивача за
період з 1987 року по 1996 рік у радгоспі
«Мартівський» та КСП
«Мартова» як працівника тракторної
бригади № 3.

Наказом радгоспу «Мартівський» № 28
від 13 лютого 1989 року позивачу як
зварювальнику було надано відпустку
тривалістю 24 робочі дні, що
підтверджується архівною довідкою №
,1-34/241 від 7 жовтня 2014 року (а.с. 15).

Згідно архівної копії наказу радгоспу
«Мартівський» № 3 від 6 січня 1994 року
було атестовано робочі місця
електрозварника та
електрогазозварника, а також
підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення цих професій
(а.с. 62).

Архівним відділом Печенізької
районної державної адміністрації
Харківської області надано інформацію
щодо розміру заробітної плати позивача
в радгоспі «Мартівський» та КСП
«Мартова» за період з 1987 року по 1996 рік
(а.с. 63, 64).

Інформація щодо переведення ОСОБА_1 в
період з 1987 року по 1996 рік на неповний
робочий день, іншу посаду або про
надання йому відпусток без збереження
заробітної плати в радгоспі
«Мартівський» або КСП «Мартова» -
відсутня (а.с. 61).

За відомостями, наведеними в архівній
довідці № 01-34/15 від 20 січня 2014 року
радгосп «Мартівський» був створений 1
вересня 1964 року, з 1 вересня 1995 року
радгосп «Мартівський» бу
приватизований в КСП «Мартова», а з 9
березня 2000 року КСП «Мартова» було
реорганізовано в ТОВ агропромфірму
«Мартова», яке 20 грудня 2005 року було
припинено у зв'язку з визнання його
банкрутом (а.с. 60, 66).

Рішенням комісії Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області № 231/10-14 позивачу відмовлено у
підтвердженні стажу роботи у період з 13
квітня 1987 року по 4 квітня 1996 року за
професією електрозварника ручного
зварювання, на автоматичних і
напівавтоматичних машинах, у
середовищі вуглекислого газу, на
роботах з застосуванням флюсів, що
містять шкідливі речовини не нижче 3
класу небезпеки, оскільки наданими
комісії документами не підтверджено
його зайнятість саме на таких роботах
повний робочий день (а.с. 13-14).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в період
часу з квітня 1987 року по квітень 1996 року
постійно працювали разом з позивачем у
радгоспі «Мартівський», зокрема, у
тракторній бригаді № 3, повідомили
суду, що ОСОБА_1 дійсно працював
електрозварником ручного зварювання
весь період своєї трудової діяльності
в радгоспі «Мартівський» (та його
правонаступниках), слюсарем він
жодного дня не працював, свої посадові
обов'язки здійснював повний робочий
день, який був понаднормовий у літній
період, адже польові роботи починались
з 6 години ранку та закінчувались з
сутінками, а в зимовий період позивач
також працював повний робочий день, у
зв'язку з високою якістю виконуваних
позивачем робіт він завжди був
зайнятий на роботах з ручного
газоелектрозварювання не тільки в
межах тракторної бригади № 3, а на всіх
ділянках радгоспу, крім того, його
відряджали для виконання
газоелектрозварювальних робіт на інші
об'єкти (а.с. 33-39).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Суд оцінює спірні правовідносини на
відповідність Закону України № 1788 від 5
листопада 1991 року «Про пенсійне
забезпечення» (далі за текстом, Закон
України № 1788), Списку № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників, що
дають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
№ 162 від 11 березня 1994 року (далі за
текстом, Список № 2), Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993
року (далі за текстом, Порядок № 637), а
також Порядку підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України № 18-1 від 10
листопада 2006 року (далі за текстом,
Порядок № 18-1).

Відповідно до пункту «б» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» правом на пенсію на
пільгових умовах користуються
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, за списком № 2, і за
результатами атестації робочих місць,
зокрема, чоловіки - після досягнення 55
років і при стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах.

В березні 2014 року позивачу виповнилось
55 років, та 25 квітня 2014 року він, як
особа, що понад 12 років 6 місяців
працювала повний робочий день
електрозварником ручного зварювання,
звернувся до комісії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області з відповідною
заявою щодо підтвердження періоду
роботи, який зараховується у трудовий
стаж для призначення пенсії на
пільгових умовах (а.с. 67).

Згідно списку № 2, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 162 від 11 березня 1994 року, який
діяв на момент роботи позивача, до
посад, які дають право на пільгову
пенсію, були віднесені, зокрема,
електрогазозварники та
електрозварники ручного зварювання.

Як убачається з трудової книжки
позивача (а.с. 8-9), яка є відповідно до
статті 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" основним документом, що
підтверджує його стаж роботи, з 14
квітня 1987 року по 4 квітня 1996 року він
обіймав посаду електрозварника 5
розряду.

28 травня 2014 року рішенням комісії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області № 231/10-14
позивачу було відмовлено в
підтвердженні стажу роботи на посаді,
що дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах за період з 14 квітня
1987 року по 4 квітня 1996 року, мотивуючи
таку відмову недоведеністю здійснення
позивачем відповідних робіт через
протиріччя в архівних документах та
недоведеністю його зайнятості на таких
роботах повний робочий день (а.с. 13-14).
Проте, з таким висновком погодитись
неможна.

В архівних документах, наданих
архівним відділом Печенізької
районної державної адміністрації
Харківської області, дійсно містяться
протиріччя порівняно з трудовою
книжкою позивача у назві його посади
«електрозварник» та «зварник», що саме
по собі не може бути підставою для
відмови у підтвердженні періодів
роботи позивача, що зараховується до
трудового стажу для призначення
пенсії.

Зі змісту Порядків № 637 та № 18-1 слідує,
що у випадку відсутності документів,
безпосередньо пов'язаних з конкретним
видом діяльності особи, трудовий стаж
може бути підтверджений документами,
які взагалі не стосуються трудових
обов'язків особи на підприємстві. Крім
того, у випадку повної відсутності
документів орган Пенсійного фонду має
запропонувати особі, яка звертається
за призначенням пенсії, представити
свідків, які б могли підтвердити її
трудовий стаж, що не було зроблено
відповідачем.

Виходячи з наведеного, судом на
виконання пункту 18 Порядку № 637 було
допитано свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, що з квітня 1987 року по квітень
1996 року постійно працювали разом з
позивачем у радгоспі «Мартівський» та
згодом у його правонаступнику - КСП
«Мартова», зокрема, у тракторній
бригаді № 3, які повідомили суду, що
ОСОБА_1 дійсно працював
електрозварником ручного зварювання
весь період своєї трудової діяльності
в цій юридичній особі (а.с. 33-39)

На підтвердження виконання позивачем
обов'язків електрозварника ручного
зварювання свідчить також тривалість
його щорічної відпустки протягом 24
робочих днів, що підтверджується
архівною довідкою № 01-34/241 від 7 жовтня
2014 року (а.с. 15, 16).

Висновок відповідача щодо
недоведеності здійснення позивачем
посадових обов'язків електрозварника
ручного зварювання повний робочий день
суд вважає необґрунтованим та таким, що
спростовується матеріалами справи.

Як роз'яснило Міністерство соціального
захисту населення України і
Міністерство праці України у своїх
листах № 01-3/406-02-2 та № 06-1649 від 10 травня
1994 року, під повним робочим днем
вважається виконання роботи в умовах,
передбачених списком № 2, не менше 80
відсотків робочого часу.

Виходячи зі змісту записів № 16 та № 17 у
трудовій книжці позивача він працював
електрозварником в період з 14 квітня 1987
року по 4 квітня 1996 року (а.с. 8-9).
Оскільки в архівній установі відсутні
відомості щодо переведення позивача на
іншу роботу, на роботи з неповним
робочим днем, надання йому відпусток
без збереження заробітної плати (а.с. 61),
і відповідачем не доведено наявність
таких обставин, суд дійшов висновку про
повну зайнятість позивача у зазначений
період.

На виконання вимог статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
щодо права позивача на пенсію на
пільгових умовах, як працівника,
зайнятого після 1994 року виконанням
робіт за Списком № 2, та право якого
підтверджено атестацією робочих місць,
судом досліджено архівну копію наказу
радгоспу «Мартівський» № 3 від 6 січня
1994 року, згідно якого було підтверджено
право на пільгове пенсійне
забезпечення за атестацією робочих
місць, зокрема, професії
електрозварника, тобто професії
позивача, як її найменування зазначено
у його трудовій книжці (а.с. 62).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про доведеність належними та
допустимими доказами виконання
позивачем повний робочий день робіт
електрозварника ручного зварювання в
радгоспі «Мартівський» та в його
правонаступнику - КСП «Мартова», в
період з 14 квітня 1987 року по 4 квітня 1996
року, право якого на пільгове пенсійне
забезпечення підтверджено атестацією
робочих місць, а тому рішення комісії
Головного управління Пенсійного фонду
України у Харківській області № 231/10-14
від 28 травня 2014 року підлягає
скасуванню, як незаконне та
необґрунтоване.

Таким чином, позивач працював на
посадах, які дають право на пільгову
пенсію, з 20 лютого 1982 року по 8 квітня 1987
року на ДСУ-92 тресту «Казнефтедорбуд» -
газоелектрозварником (а.с. 9, 10), тобто 4
роки 5 місяців 28 днів, та з 14 квітня 1987
року по 4 квітня 1996 року в радгоспі
«Мартівський» (та в його
правонаступнику КСП «Мартова») -
електрозварником ручного зварювання,
тобто 8 років 8 місяців 28 днів, а його
загальних трудовий стаж на роботах,
передбачених списком № 2, складає 13
років 2 місяці 26 днів, що дає йому право
на пільгову пенсію відповідно до пункт
«б» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з часу
досягнення ним 55-річного віку, тобто з 17
березня 1959 року.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 159, 160, 161, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Харківській області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, - Управління Пенсійного
фонду України в Печенізькому районі
Харківської області, про скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Скасувати рішення комісії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області № 231/10-14 від 28
травня 2014 року про відмову у
підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 за
період з 14 квітня 1987 року по 4 квітня 1996
року, що дає право на отримання
пільгової пенсії.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на отримання пенсії на пільгових
умовах за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій і посад, робота на яких дає
право на державну пенсію на пільгових
умовах, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 162 від 11
березня 1994 року, відповідно до пункту
«б» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах за
списком № 2 виробництв, робіт, професій
і посад, робота на яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 162 від 11 березня 1994
року, відповідно до пункту «б» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», починаючи з 17 березня 2014
року.

Стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області на користь ОСОБА_1 судовий збір
у розмірі 73 (сімдесяти трьох) гривень 08
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через Печенізький
районний суд Харківської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: