Справа № К/9991/50873/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/50873/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
4 квітня 2011 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13
липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та скасування акту,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
до відповідача. Просив визнати
протиправними дії Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо опису й арешту майна, які
проведені 18 січня 2011 року державним
виконавцем Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рудюком А.В. при примусовому
виконанні виконавчого напису
нотаріуса від 22 квітня 2010 року про
звернення стягнення на автомобіль
марки Chevrolet, модель Aveo SF69Y, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить позивачу на праві власності
відповідно до свідоцтва про право
власності НОМЕР_2, скасування акту
опису й арешту майна серії АА № 197185 від
18 січня 2011 року, складеного державним
виконавцем Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рудюком А.В. при примусовому
виконанні виконавчого напису, та
виключення вказаного автомобіля з акту
опису й арешту майна.

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від 4
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в провадженні
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження по
виконанню виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
від 20 квітня 2010 року № 483 про звернення
стягнення на автомобіль марки Chevrolet,
модель Aveo SF69Y, 2008 року випуску,
червоного кольору, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить позивачу на праві
власності.

11 червня 2010 року позивачем
отримана постанова про відкриття
виконавчого провадження від 8 червня 2010
року за вказаним виконавчим написом.

6 липня 2010 року ОСОБА_4 була
направлена вимога № 25/228/9, якою
боржника зобов'язано при відсутності
підтверджуючих документів про сплату
боргу надати до 13 липня 2010 року
вказаний автомобіль для проведення
опису й арешту з метою погашення
існуючої заборгованості. Вказана
вимога позивачем отримана 8 липня 2010
року, проте зазначений автомобіль для
проведення опису й арешту з метою
погашення існуючої заборгованості
державному виконавцю наданий не був.

1 вересня 2010 року старшим
державним виконавцем Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Круковою Н.Ю. винесено постанову про
розшук майна боржника та направлено до
Державної автомобільної інспекції у м.
Житомирі.

18 січня 2011 року державним
виконавцем по вул. Київській, 2 у м.
Житомирі за участю працівників міліції
м. Житомира було виявлено спірний
автомобіль, яким здійснював керування
ОСОБА_8 на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, та складено
акт опису й арешту майна. Описане майно
було передано на зберігання ОСОБА_9
Вказані виконавчі дії по опису та
арешту майна були проведені в
присутності представника позивача
ОСОБА_8, який відмовився від підписання
зазначеного акту.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що під час складання актів опису
та вилучення майна від 18 січня 2011 року
державний виконавець діяв у межах
своїх повноважень.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року № 606-XIV примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів
визначених ст. 17 цього Закону.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року № 606-XIV передбачено, що
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи як виконавчі написи
нотаріусів, а згідно ст. 90 Закону
України "Про нотаріат" виконавчий напис
нотаріуса підлягає примусовому
виконанню у відповідності до порядку,
визначеного Законом № 606-XIV.

Статтею11 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

На виконання Закону України «Про
виконавче провадження» наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за № 865/4158, затверджено
Інструкцію про проведення виконавчих
дій, (далі - Інструкція), яка визначає
умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до Закону, інших
нормативно-правових актів підлягають
примусовому виконанню в разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Судами попередніх інстанцій
вірно зазначено, що у відповідності до
приписів Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV та Інструкції
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання вищевказаного
виконавчого документа та надано
боржнику строк на добровільне
виконання рішення.

Згідно ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV
звернення стягнення на майно боржника
полягає у його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. Стаття 57
цього Закону передбачає, що арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом, зокрема,
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Отже, судами обґрунтовано
зазначено, що державним виконавцем під
час складення акту опису та вилучення
майна від 18 січня 2011 року дотримано
вимоги вказаної норми Закону, залучено
до проведення виконавчих дій понятих у
кількості двох осіб, про що свідчить
наявність підписів вказаних осіб в
актах опису та арешту.

За таких обставин, коли під час
складання актів опису та вилучення
майна від 18 січня 2011 року
державний виконавець діяв у межах
своїх повноважень, на підставі Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV та Інструкції, то суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обгрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі.

Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 4
квітня 2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк