Справа № К/9991/50115/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/50115/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова
про визнання дій незаконними та
перерахунок пенсії за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
на постанову Сихівського районного
суду м. Львова від 2 березня 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 червня 2011
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вказаним позовом.

Просила зобов'язати відповідача
провести перерахунок додаткової
пенсії у відповідності до статей 49, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 2 березня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2011 року, позов
задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова щодо відмови у
проведенні перерахунку раніше
призначеної пенсії ОСОБА_1 за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова провести ОСОБА_1
перерахунок пенсії за віком збільшивши
її на 1% заробітку за кожен рік роботи
понад 15 років стажу, виплативши
недоплачену пенсію починаючи з 24
травня 2010 року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова провести ОСОБА_1
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до статті 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", встановивши її в розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком, беручи за
основу розмір мінімальної пенсії
встановлений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування", починаючи з 24 травня 2010
року виплативши недоплачену пенсію.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність, у межах доводів
касаційної скарги, застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
громадянки, яка евакуйована із зони
відчуження у 1986 році, категорії 2 та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-XII пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно частини третьої статті 51 Закону
№ 796-ХІІ особам, віднесеним до
категорії 2, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

В порушення наведених норм відповідач
виплачував додаткову пенсію
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто у
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 51 Закону № 796-ХІІ.

Наведена редакція зазначеної статті є
чинною, оскільки зміни, внесені до неї
підпунктом 9 пункту 28 розділу II Закону
України від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій, з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативно-правовими актами
обґрунтовано визнали, що при
визначенні розміру зазначеної виплати
застосуванню підлягає саме стаття 51
Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету
Міністрів України №836 від 26
липня 1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м. Львова від
2 березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Юрченко В.В.

Судді

Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.