Справа № 815/3839/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3839/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року 09 год.23
хв. м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача
- Нестеренка С.В. (за довіреністю)

представника
відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
«Південьсантехмонтаж» до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, суд,
-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Південьсантехмонтаж» (далі - ТОВ
«Південьсантехмонтаж») до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі -
ДПІ у Приморському районі

м. Одеси), в якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 19.06.2014 року № .

У своєму позові позивач зазначив, що за
результатами проведеної відповідачем
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Південьсантехмонтаж» щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Інтерія ЛТД» за січень-лютий 2014
року складений акт перевірки від 02.06.2014
року № 2894/15-53-22-06/34994344, яким встановлено
порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету, у
загальній сумі 128677,72 грн.. Позивач
вважає протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, прийняте на
підставі згаданого акта перевірки
податкове повідомлення-рішення,
посилаючись на складання акта
перевірки із порушенням норм діючого
законодавства, а також наведення у
ньому інформації, яка не відповідає
дійсності. Зокрема, протиправними, на
думку позивача, є наведені в акті
перевірки висновки стосовно
відсутності реально вчинених
господарських операцій та, відповідно,
дефектності відповідних первинних
документів, що не надає права ТОВ
«Південьсантехмонтаж» формувати дані
податкового обліку щодо визначення
витрат та податкового кредиту за
рахунок сум ПДВ по таких господарських
операціях. Посилаючись на факт
укладання договорів із ТОВ «Інтерія
ЛТД», сплату вартості товарів та
послуг, складання актів
приймання-передачі, актів виконаних
робіт, видаткових накладних, отримання
відповідних податкових накладних,
відображення цих господарських
операцій у бухгалтерському обліку,
позивач вважає, що ним дотримані всі
умови формування податкового кредиту з
податку на додану вартість по цих
господарських операціях. Надуманим
позивач вважає висновок щодо
відсутності об'єкта оподаткування
податком на додану вартість, оскільки в
акті відсутні посилання на заходи, за
допомогою яких співробітники ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
встановили та довели неможливість
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом. Крім
того, позивач наголошує на
неприпустимості покладення на нього
відповідальності за порушення порядку
ведення господарської діяльності його
контрагентом. Необґрунтованим, на
думку позивача, є посилання на
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Інтерія ЛТД» у зв'язку з
відсутністю останнього за
місцезнаходженням, оскільки чинне
законодавство не визначає зв'язку між
такими фактами та відсутністю поставок
товарів, а відповідні обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит у
разі, якщо останній виконав всі
передбачені законом умови щодо
отримання такого кредиту та володіє
відповідними документальними
підтвердженнями розміру свого
податкового кредиту з податку на
додану вартість. Також позивач
наголосив, що відповідно до положень
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» лише відомості
Єдиного державного реєстру можуть
вважатись вірними та лише державний
реєстратор може підтвердити факт
наявності чи відсутності суб'єкта
господарювання за своїм
місцезнаходженням, а неможливість
проведення зустрічної звірки не може
розглядатись як факт безтоварності
господарських операцій, оскільки саме
за результатами такої перевірки й
мають бути співставленні данні
первинних бухгалтерських та інших
документів з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків. Поряд з цим
позивач звертає увагу суду на те, що при
здійсненні висновків щодо
неможливості реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом має враховуватись
вина, яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією із сторін, доказами якої,
зокрема, може бути вирок суду, однак акт
перевірки не містить посилань на такі
обставини; в свою чергу, недійсність
правочину може бути встановлена лише у
судовому порядку.

Відповідач надав до суду заперечення
(т. 2 а.с. 31-33), в яких зазначив, що під час
проведення позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Південьсантехмонтаж»
щодо підтвердження господарських
взаємовідносин з ТОВ «Інтерія ЛТД» за
січень-лютий 2014 року ним до уваги взяти
висновки акта ДПІ у Приморському
районі м. Одеси про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Інтерія ЛТД» з питань підтвердження
взаємовідносин з контрагентами за
період січень-лютий 2014 року, в якому
зазначено про неможливість проведення
зустрічної звірки у зв'язку з
відсутністю посадових осіб та
будь-яких ознак діяльності вказаної
юридичної особи за її
місцезнаходженням, однак згідно з
реєстром виданих та отриманих
податкових накладних у лютому 2014 року
ТОВ «Інтерія ЛТД» в розділі І «Видані
податкові накладні» вказує на загальну
суму постачання у розмірі 64583969 грн., в
тому числі ПДВ - у сумі 12916794 грн., а в
розділі ІІ «отримані податкові
накладні» вказана суму 59740171 грн., в тому
числі ПДВ - у сумі 11948034 грн. Відповідно
до підсистеми «Аналітична система»
системи «Податковий блок» основним
постачальником ТОВ «Інтерія ЛТД» є ТОВ
«Ніктайс» на загальну суму 59538640,26 грн.,
в тому числі ПДВ - у сумі 9923106,71 грн..
Посилаючись на положення п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України,
відповідач вказує, що ТОВ «Інтерія ЛТД»
протиправно не відобразило податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за січень-лютий 2014 року, чим
фактично штучно сформувало податковий
кредит третім особам та сприяло в
отриманні податкової вимоги у вигляді
заниження сплати суми податку на
додану вартість, що підлягала б сплаті
до бюджету у відповідному періоді.
Також відповідач зазначив, що під час
відпрацювання ТОВ «Інтерія ЛТД» не
вдалось встановити та опитати
директора цього підприємства на
предмет причетності до створення та
ведення фінансово-господарської
діяльності цього підприємства. В ході
аналізу податкової звітності цього
підприємства встановлено, що протягом
січня-лютого 2014 року підприємство мало
фінансово-господарські
взаємовідносини із значною кількістю
контрагентів з великими обсягами
постачання, що потребує
адміністративно-господарських
ресурсів, однак ТОВ «Інтерія ЛТД» не
має основних засобів, трудових
ресурсів та виробничих потужностей, що,
на думку відповідача, свідчить про
відсутність реальності господарських
операцій згідно з судово-податковою
доктриною «реальності господарської
операції». В свою чергу, ТОВ «Інтерія
ЛТД» сформувало податковий кредит на
підставі взаємовідносин із ТОВ
«Ніктайс», яке має ознаки ризиковості,
не знаходиться за податковою адресою,
не володіє основними засобами,
трудовими ресурсами та виробничими
потужностями. Також відповідач звернув
увагу суду на те, що до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесені
відомості про кримінальне
правопорушення за фактом організації
невстановленими особами діяльності
підприємств з ознаками «фіктивності»,
в тому числі ТОВ «Ніктайс», ТОВ
«Інтерія ЛТД», внаслідок діяльності
яких можливі втрати бюджету, що
складають понад 1,3 млрд. гривень, за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 3 ст.27, ч.2 ст.205 Кримінального кодексу
України, а також відомості про
кримінальне провадження за фактом
пособництва невстановленими особами
підприємствам-покупцям реального
сектору економіки в ухиленні від
сплати податків з використанням ТОВ
«Ніктайс», ТОВ «Інтерія ЛТД», внаслідок
чого можливі втрати бюджету складають
понад 1,3 млрд. грн. за ознаками складу
злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.
212 Кримінального кодексу України.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши доводи
адміністративного позову, заперечень
проти нього, пояснення сторін, наявні
матеріали справи та обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, встановив
наступне.

На підставі наказу ДПІ у Приморському
районі м. Одеси від 12.05.2014 року № 1016 (т. 2
а.с. 38) та направлення на перевірку від
12.05.2014 року № 000391/906 (т. 2 а.с. 39) згідно з
вимогами пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, пп. 78.1.1. п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України у
період з 20.05.2014 року по 26.05.2014 року ДПІ у
Приморському районі м.Одеси проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Південьсантехмонтаж»,
, з питань підтвердження
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Інтерія ЛТД», , за
січень-лютий 2014 року.

За результатами проведення
вищевказаної перевірки складено акт
перевірки від 02.06.2014 року №
2894/15-53-22-06/34994344, яким встановлено
порушення ТОВ «Південьсантехмонтаж»

п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість, який підлягає сплаті
до бюджету, у загальній сумі 128677,72 грн.,
в тому числі за січень 2014 року - у сумі
99833,36 грн., лютий 2014 року - 28844,36 грн. (т. 1
а.с. 15-28).

На підставі вищезгаданого акта
перевірки ДПІ у Приморському районі м.
Одеси прийнято податкове повідомлення
рішення від 19.06.2014 року №, яким

ТОВ «Південьсантехмонтаж» збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість у
загальній сумі 193017,00 грн., в тому числі
за основним платежем - у сумі 128678 грн.,
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- у сумі 64339 грн. (т. 1 а.с. 14).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
зокрема, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ» з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених при придбанні товару, до
податкового кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним
законодавством обов'язковим критерієм
щодо підтвердження показників
податкової звітності платника
податків є забезпечення належного
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій, в тому числі
дотримання вимог щодо підстав для
здійснення такого обліку, якими можуть
бути первинні документи, оформлені
згідно з вимогами чинного
законодавства. З урахуванням
зазначеного право платника на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість є також
залежним від забезпечення ведення ним
належного бухгалтерського обліку
відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та
податковому обліку підприємства
враховуються лише ті первинні
документи, що складені за наслідками
фактично проведеної господарської
операції, тобто зміст господарської
операції превалює над її формою. За
таких умов наявність належним чином
оформлених первинних документів з
приводу проведення певної
господарської операції не може
розглядатись як безумовне
підтвердження наявності у платника
податку права на формування витрат, які
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, та
податкового кредиту з податку на
додану вартість по відповідних
господарських операціях.

Отже, правомірність формування
платником відповідних показників
бухгалтерського та податкового обліку
має оцінюватись з урахуванням
сукупності умов, визначених
законодавством України як підстави для
їх формування.

Як вбачається з акта перевірки,
висновки щодо встановлених з боку
позивача порушень податкового
законодавства пов'язуються ДПІ у
Приморському районі м.Одеси із фактами
відсутності реальності здійснення
господарської діяльності позивача з
його контрагентом ТОВ «Інтерія ЛТД».
Оскільки сукупний аналіз наведених
вище норм законодавства свідчить, що
право платника податку на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість є, перш за все, похідним
від самого факту здійснення
відповідних господарських операцій, з
метою визначення правомірності
формування позивачем вказаних
показників податкової звітності з
податку на додану вартість дослідженню
підлягає реальність відповідних
господарських операцій, що відбувались
між позивачем та його контрагентом.
Крім того, оцінки суду підлягають
наявність належним чином оформлених
первинних документів, які стали
підставою для формування показників
податкової звітності, використання
платником податків придбаних товарів
(робіт, послуг) в межах господарської
діяльності.

Досліджуючи обставини справи, суд
встановив таке.

03.12.2013 року між позивачем (замовник) та
ТОВ «Інтерія ЛТД» (підрядник) укладено
договір підряду № 117 ЗЭО, відповідно до
якого підрядник виконує
загальнобудівельні роботи
багатоповерхових будинків за адресою:
Одеська обл., Комінтернівський район, с.
Крижанівка, вул. Миколаївська між
землями СТ «Садовод» і землями МО
України, а замовник зобов'язується
прийняти роботу та оплатити її
вартість у строки та на умовах, що
визначаються цим договором (т. 1 а.с. 67-69).

Також, між вказаними сторонами 03.12.2013
року укладено договір підряду № 105-П,
згідно з умовами якого підрядник
виконує будівельно-монтажні роботи з
пристрою покриття на території
виробничої бази за адресою: пгт.
Летичів, вул. 50-річчя Жовтня, а замовник
зобов'язується прийняти роботу та
оплатити її вартість у строки та на
умовах, що визначаються цим договором
(т. 1 а.с. 113-115).

Окрім цього між тими ж сторонами
укладено договір підряду від 08.01.2014
року № 120-К, умовами якого встановлено
зобов'язання підрядника виконати
сантехнічні роботи за адресою:
Торговий центр, вул. Бочарова, 50, та
зобов'язання замовника прийняти роботу
та оплатити її вартість у строки та на
умовах, що визначаються цим договором
(т. 1 а.с. 155-156).

Судом встановлено, що не
заперечувалось сторонами у справі, що в
межах оплати робіт на підставі
вищевказаних договорів ТОВ
«Південьсантехмонтаж» протягом січня,
лютого 2014 року у податковій звітності
формувався відповідний податковий
кредит з податку на додану вартість.

На підтвердження реальності
господарських операцій із ТОВ «Інтерія
ЛТД», які здійснювались сторонами за
вказаними договорами, позивач надав до
суду копії довідок про вартість
виконаних будівельних робіт, актів
прийомки виконаних будівельних робіт
за формою № КБ-2в та підсумкових
відомостей ресурсів (т. 1 а.с.70-112, 116-154,
157-175), копії податкових накладних (т.1
а.с.176-181), а також виписку по рахунку ТОВ
«Південьсантехмонтаж», відкритому у
банківській установі, стосовно
зроблених на підставі зазначених
договорів платежів на користь ТОВ
«Інтерія ЛТД» (т. 2 а.с. 55).

Дослідивши вказані документи, суд
зауважує на відсутність у них
реквізитів, обов'язкові вимоги для
зазначення яких у первинних документах
встановлені чинним законодавством, а
саме, акти прийомки виконаних
будівельних робіт, що за своїм змістом
є первинними документами, на підставі
яких здійснюється бухгалтерський та
податковий облік відповідних
господарських операцій, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати не містять дати їх
складання, що, виходячи з вимог ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», позбавляє їх характеристики
належним чином складених первинних
документів на підтвердження
здійснення відповідних господарських
операцій, а також не дозволяє дослідити
відповідність змісту господарських
операцій наданим податковим накладним,
правильність оформлення яких є
безпосередньо пов'язаною із датами
здійснення господарських операцій, з
приводу яких складаються такі
податкові накладні. Відсутність дат
складання зазначених документів також
унеможливлює встановлення факту їх
відношення саме до тих господарських
операцій, по яких позивачем у січні,
лютому 2014 року формувався податковий
кредит з податку на додану вартість.

Крім того, у наданих до суду
підсумкових відомостях ресурсів
відсутні відомості про осіб, якими
забезпечувалось їх складання та
перевірка, що позбавляє їх ознак
документа як такого та є додатковим
свідченням неналежності та
недопустимості відповідних доказів як
свідчення реальності здійснення
відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, всупереч вимог ст. 71 КАС
України, відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
позивачем не надано до суду доказів
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій, що
унеможливлює дослідження судом
питання руху та змін у складі активів
учасників відповідних операцій, що, в
свою чергою, є обов'язковим критерієм
для встановлення реальності
відповідних господарських операцій.

Не підтверджено доказами у справі
також і використання позивачем
придбаних у

ТОВ «Інтрія ЛТД» робіт в
оподатковуваних операціях в межах
власної господарській діяльності, що,
як зазначалось вище, є обов'язковою
умовою виникнення у платника податків
права на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість.
Надані до суду документи, не дозволяють
встановити, яке відношення має позивач
до об'єктів будівництва, з приводу яких
ним укладались вищезгадані договори
підряду із ТОВ «Інтерія ЛТД», чи
перебувають вони на обліку позивача
або сторонніх осіб, яким чином
позивачем використовуються зазначені
об'єкти у господарській діяльності
тощо. Натомість надані до суду копія
ліцензії на провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури (т. 2 а.с. 56-57), а
також дозволи на проведення окремих
видів робіт підвищеної небезпеки (т. 2
а.с. 58, 59), видані компетентними органами
влади ТОВ «Південьсантехмонтаж», є
лише свідченням наділення позивача
правом самостійно провадити
відповідні види робіт та не
встановлюють причинного зв'язку між
окресленими вище господарськими
операціями позивача із ТОВ «Інтерія
ЛТД» та їх використанням в межах
господарської діяльності позивача.

Поряд з цим, суд критично оцінює надану
до суду копію постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
16.06.2014 року у справі № 815/2581/14 за позовом
ТОВ «Інтерія ЛТД» до ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії (т.2 а.с.80-88), виходячи з
такого.

Зазначеним рішенням суду першої
інстанції визнано протиправними дії
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області з
проведення заходів зустрічної звірки,
за результатами яких 01.04.2014 року
складено акт перевірки від 01.04.2014 року
№1815/15-53-22-3/38018040 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерія ЛТД», з питань підтвердження
взаємовідносин з контрагентами за
період січень-лютий 2014 року»; визнано
протиправними дії ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області щодо коригування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ ТОВ «Інтерія ЛТД» в
електронній автоматизованій системі
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту (Податковий
блок аналітична система співставлення
податкового кредиту та податкових
зобов'язань) в розрізі контрагентів на
підставі акта від 01.04.2014 року
№1815/15-53-22-3/38018040 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерія ЛТД», з питань підтвердження
взаємовідносин з контрагентами за
період січень-лютий 2014 року», а також
зобов'язано ДПІ у Приморському районі
м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області вилучити з діючих електронних
автоматизованих систем співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту (Податковий блок аналітична
система співставлення податкового
кредиту та податкових зобов'язань) в
розрізі контрагентів інформацію,
внесену на підставі акта від 01.04.2014 року
№1815/15-53-22-3/38018040 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерія ЛТД», з питань підтвердження
взаємовідносин з контрагентами за
період січень-лютий 2014 року».

Однак, протиправність проведення
заходів зустрічної звірки контрагента
позивача та протиправне коригування
його податкових зобов'язань, про які
зазначено у вказаному рішенні суду, не
впливає на правомірність формування
позивачем показників його власної
податкової звітності, яка, як
встановлено судом, всупереч вимог
чинного законодавства не підтверджена
належним чином складеними первинними
документами, а також використанням
придбаних робіт в межах власної
господарської діяльності. Крім того, як
вбачається зі змісту постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 16.06.2014 року у справі № 815/2581/14, в
рамках зазначеної судової справи судом
не досліджувалось питання
правомірності формування ТОВ «Інтерія
ЛТД» показників податкової звітності
по взаємовідносинах із ТОВ
«Південьсантехмонтаж», тоді як
висновок про протиправність
проведення заходів з проведення
зустрічної звірки пов'язується судом
виключно із порушенням контролюючим
органом процедури проведення такого
заходу, а висновок про протиправність
коригування податкових зобов'язань ТОВ
«Інтерія ЛТД» - із порушенням процедури
проведення контролюючим органом
такого коригування. Таким чином,
вищезгаданою постановою суду не
встановлено фактів, що мають
преюдиціальне значення у питанні
правомірності формування показників
податкової звітності по
взаємовідносинах ТОВ
«Південьсантехмонтаж» та ТОВ «Інтерія
ЛТД».

Згідно з вимогами ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у
матеріалах справи докази, враховуючи,
що позивачем у справі не підтверджено
належними та допустимими доказами
реальність господарських операцій із
ТОВ «Інтерія ЛТД», не надано належним
чином оформлених первинних документів,
які визначають право платника податків
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, не
підтверджено належними засобами
доказування фактичний рух та зміну
складу активів контрагентів під час
здійснення наведених господарських
операцій, в також використання
придбаних робіт в оподатковуваних
операціях в межах власної
господарської діяльності, суд дійшов
висновку про безпідставність
формування позивачем відповідних
показників податкового кредиту з
податку на додану вартість у
податковій звітності за відповідні
звітні періоди, що, в свою чергу
свідчить про правомірність висновків
акта перевірки від 02.06.2014 року №
2894/15-53-22-06/34994344 в частині порушення ТОВ
«Південьсантехмонтаж» п. 198.1, п. 198.2, п.
198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість, який
підлягає сплаті до бюджету, у загальній
сумі 128677,72 грн.

Згідно з пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 Податкового
кодексу України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках. Пунктом 58.1. ст.
58 Податкового кодексу України
встановлено, що у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

З урахуванням наведеного суд вважає
обґрунтованим та таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства,
прийняття ДПІ у Приморському районі м.
Одеси відповідного податкового
повідомлення-рішення.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю
«Південьсантехмонтаж» до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 19.06.2014 року № -
відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
15.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю
«Південьсантехмонтаж» до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 19.06.2014 року № -
відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
15.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

15 грудня 2014 року.