Справа № 810/3297/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року справа №810/3297/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання
Сакевич Ж.В.;

за участю:

позивача - Сліпенка Д.Л.;

представника відповідача - Чеха А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом іноземного підприємства "Біазі
Україна" до Київської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ІП «Біазі Україна» звернулось до суду з
позовом до Київської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення №125130003/2013/110023/2
від 12.09.2013 р., яким позивачу збільшена
митна вартість товарів з 33460,18 доларів
США до 43916,16 доларів США.

Вважає рішення протиправним тому, що
при його прийнятті митним органом був
використаний резервний метод на
підставі інформації, наявної в митному
органі (МД від 15.07.2013№125130000/2013/216869, від
31.05.2013 № 125130000/2013/213465, від 22.07.2013
№125130000/2013/817661), відтак було порушено
визначений законом порядок та не
дотримано основні принципи митного
регулювання.

На думку позивача, ним було вірно
визначена митна вартість товару із
використанням 1-го методу, а саме за
ціною контракту. Крім того вказує, що до
митної декларації був наданий комплект
обов'язкових документів для визначення
митної вартості товарів, відповідно до
ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі
по тексту ? МК України).

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що оспорюване
рішення митного органу було винесене у
зв'язку з тим, що надані позивачем до
митного оформлення документи містили
розбіжності та не підтверджували
числові значення складових митної
вартості товарів. Зазначив, що
позивачем у встановленому порядку не
було підтверджено заявлену митну
вартість товарів, а саме видатковими
накладними та експертною оцінкою
відповідної установи, просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, що
мають юридичне значення для розгляду і
вирішення справи по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з таких
підстав:

іноземне підприємство «Біазі Україна»
здійснює господарську діяльність,
пов'язану з продажем, встановленням та
технічним обслуговуванням обладнання
для опалення приміщень, а саме газових
котлів, труб, радіаторів, запасних
частин аксесуарів до них тощо.

10.06.2013 р., між позивачем як покупцем, та
турецькою компанією CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA
LTD.STI. як продавцем, був укладений
зовнішньоекономічний контракт
№BU-CE/10/06/13 на поставку радіаторів,
аксесуарів та запасних частин до них
власного виробництва на користь ІП
«Біазі Україна» за асортиментом та
кількістю, згідно замовлення покупця
за цінами, вказаними у інвойсах, які є
невід'ємними додатками до контракту.

26.08.2013 р., компанія CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA
LTD.STI. на виконання вищевказаного
зовнішньоекономічний контракту
відвантажила наступні товари:

радіатори для центрального опалення з
неелектричним нагрівом, з чорних
металів (стальні панелі радіатори): арт.
11 - РК - (11/500/400/) - 9 шт.; арт. 11 - РК - (11/500/500/) -
7 шт.; арт. 11 - РК - (11/500/700/) - 3 шт.; арт. 11 - РК
- (11/500/800/) - 4 шт.; арт. 12 - РККР- (22/500/400/) - 10
шт.; арт. 12 - РККР - (22/500/500/) - 126 шт.; арт. 12 -
РККР - (22/500/600/) - 167шт.; арт. 12 - РККР -
(22/500/700/) - 78шт.; арт. 12 - РККР - (22/500/800/) - 210
шт.; арт. 12 - РККР - (22/500/900/) - 89 шт.; арт. 12 -
РККР - (22/500/1000/) - 108 шт.; арт. 12 - РККР -
(22/500/1100/) - 42 шт.; арт. 12 - РККР - (22/500/1200/) - 116
шт.; арт. 12- РККР - (22/500/1400/) - 14 шт.; арт. 12 -
РККР - (22/500/1800/) - 11 шт.; арт. 12 - РККР -
(22/500/2000/) - 16 шт. загальна кількість
становить 1010 штук.

12.09.2013 р., позивачем для митного
оформлення товарів було надано
вантажну митну декларацію №
125130003/2013/818683, відповідно до якої митна
вартість вищевказаних товарів була
визначена ним за ціною
зовнішньоекономічного контракту
№BU-CE/10/06/13 від 10.06.2013 та становила 33 460, 18
доларів США, що дорівнювало 267 447,25 грн.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості товару і
обраного методу її визначення позивач
одночасно з вантажною митною
декларацією подав митному органу
документи, а саме декларацію митної
вартості товару № 125130003/2013/818683 від
12.09.2013; зовнішньоекономічний контракт
№ BU-CE/10/06/13 від 10.06.2013; інвойс від 26.08.2013 №
361660 на загальну суму 31505,38 доларів США;
пакувальний лист від 26.08.2013 до
вищевказаного інвойсу № 361660;
сертифікат про походження товару від
26.08.2013 № 0718887; коносамент GCL/GEM/ODS/130610; CMR
№3815; платіжні доручення № 86 від 12.08.2013
про перерахування коштів в сумі 15752,38
доларів США та №88 від 16.08.2013 р. про
перерахування коштів у сумі 15752,38
доларів США у якості оплати за
радіатори згідно укладеного контракту;
довідку про транспортні витрати №3815
від 09.09.2013 р.; довідку від 09.07.2013 №734 про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами (про
відсутність за межами України валютних
цінностей та майна); висновок ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 07.08.2013 р. №12/381; експортну
митну декларацію виробника товарів
турецької компанії CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA
LTD.STI. (бланк №GE 0692501) від 26.08.2013 р.;
видаткову накладну на відвантаження
раніше імпортованих радіаторів цього ж
самого виробника №809 від 24.07.2013 р., №817
від 26.07.2013 р., №869 від 31.07.2013 р., №898 від
06.08.2013 р., №954 від 13.08.2013р., №978 від
16.08.2013р., №990 від 21.08.2013р., №1000 від 22.08.2013
р.

12.09.2013 р., Київська митниця Міндоходів
прийняла рішення №125130003/2013/110023/2 про
коригування митної вартості товарів.
Ціну товару було збільшено з 33460,18
доларів США до 43916,16 доларів США, тобто
на 10455,98 доларів США, що становило майже
31,5% заявленої митної вартості.

Відповідно до графи 33 вказаного
рішення, визначення митної вартості
товарів відбулося за резервним методом
на підставі інформації, наявної у
митного органу (МД від 15.07.2013
№125130000/2013/216869, від 31.05.2013 № 125130000/2013/213465,
від 22.07.2013 №125130000/2013/817661). Підставою
прийняття такого рішення також була
необхідність надання додаткових
документів: відповідної
бухгалтерської документації, а саме -
виписки по банківському рахунку;
оборотно-сальдової відомості,
видаткових накладних та договору щодо
відчуження ідентичних товарів та/або
подібних (аналогічних товарів) на
території України; висновку про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені експертними
організаціями, що уповноважені на
видачу висновків про вартісні
характеристики товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних товарів
не був застосований митницею через
відсутність інформації на момент
прийняття рішення щодо ввезення
товарів у відповідний період з
ідентичними ознаками.

12.11.2013 р., позивач, у порядку визначеному
ч.8 ст.55 Митного кодексу України подав
митному органу додаткові документи:
виписку по банківському рахунку ІП
«Біазі Україна» за період з 22.08.2013 р. по
28.10.2013 р. щодо реалізації раніше
ввезеної партії товарів;
оборотно-сальдові відомості по рахунку
№281 «Товари на складі» за період з
12.09.2013 по 12.11.2013 щодо обліку та
реалізації раніше завезеної партії
товарів; прибуткову накладну №292 від
12.09.2013 р. щодо попередньо ввезеної
партії товарів на територію України;
видаткові накладні на відвантаження
раніше імпортованих радіаторів цього ж
самого виробника №809 від 24.07.2013, №817 від
26.07.2013 р., №869 від 31.07.2013 р., №898 від 06.08.2013
р., №954 від 13.08.2013 р., №978 від 16.08.2013 р., №990
від 21.08.2013 р., №1000 від 22.08.2013 р.;
експортний висновок про вартісні
характеристики товарів ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 07.08.2013 р. №12/381; лист ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 16.10.2013 р. №4.7/2062 щодо надання
експертного висновку від 07.08.2013 №12/381.

Розглянувши подані позивачем
додаткові документи, Київська митниця
Міндоходів листом №06-1-47/27-117-3171 від
06.05.2014 р., повідомила ІП «Біазі Україна»
про відмову у скасуванні рішення від
12.09.2013 р. №125130003/2013/110023/2, з огляду на
виявлені розбіжності у поданих
документах, серед яких: різниця у 0,62
доларів США між фактично сплаченою
сумою (відповідно до платіжних
доручень №86 від 12.08.2013 р. та №88 від
16.08.2013 р. на загальну суму 31504,76 доларів
США) та сумою визначеною до оплати у
інвойсі №361660 від 26.08.2013 р., яка
становила 31505,38 доларів США. Також,
митний орган вважав, що платіжні
доручення №86 від 12.08.2013 та №88 від 16.08.2013
р. щодо попередньої оплати за товар
містили посилання лише на
зовнішньоекономічний контракт, а тому
їх неможливо було ідентифікувати з
оцінюваним товаром. Крім того,
відповідач у вказаному листі від 06.05.2014
р. зазначив про розбіжності у
визначенні початкового пункту
відправки товару: довідка про
транспортні витрати №3815 від 09.09.2013 р.
містила цінову інформацію щодо
маршруту Gemlik Turkey-кордон України, тоді
як у зовнішньоекономічному контракті
№BU-CE/10/06/13 від 10.06.2013 р. було вказано
відправний пункт - Bursa Turkey. Додатково
митний орган повідомив позивача про
відсутність у наданому останнім
висновку ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 07.08.2013 р. №12/381
порівняльного аналізу на світовому
ринку з продукцією, що була ввезена на
митну територію України.

Не погоджуючись з відмовою митного
органу у скасуванні прийнятого рішення
від 12.09.2013 р. №125130003/2013/110023/2 позивач
оскаржив його до суду.

Надаючи правової оцінки спірним
правовідносинам, що склалися між
сторонами суд зазначає наступне:

Частиною 1 ст. 49 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості. Так, відповідно до ч. 2 цієї
статті документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (у випадку, коли такі витрати
не включені до складу митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі - продажу); якщо
рахунок сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Усі наявні та обов'язкові документи
були надані позивачем митному органу
під час здійснення митного оформлення
товарів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України
передбачає виключний перелік підстав,
за яких митним органом можуть бути
затребувані додаткові документи. До
таких випадків належать: 1) у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки; 2) якщо такі
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів; 3)
якщо такі документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
виключний перелік яких зазначений у ч. 3
ст. 53 МК України.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства у співставленні з
фактичними обставинами справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених, з огляду на
таке:

позивач звертався до митного органу,
12.11.2013 р., у порядку визначеному ч.8 ст.55
МК України та подав додаткові
документи, серед яких: виписка по
банківському рахунку ІП «Біазі
Україна» за період з 22.08.2013 р. по 28.10.2013 р.
щодо реалізації раніше ввезеної партії
товарів; оборотно-сальдові відомості
по рахунку №281 «Товари на складі» за
період з 12.09.2013 по 12.11.2013 щодо обліку та
реалізації раніше завезеної партії
товарів; прибуткова накладна №292 від
12.09.2013 р. щодо попередньо ввезеної
партії товарів на територію України;
видаткові накладні на відвантаження
раніше імпортованих радіаторів цього ж
самого виробника №809 від 24.07.2013, №817 від
26.07.2013 р., №869 від 31.07.2013 р., №898 від 06.08.2013
р., №954 від 13.08.2013 р., №978 від 16.08.2013 р., №990
від 21.08.2013 р., №1000 від 22.08.2013 р.;
експортний висновок про вартісні
характеристики товарів ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 07.08.2013 р. №12/381; лист ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 16.10.2013 р. №4.7/2062 щодо надання
експертного висновку від 07.08.2013 №12/381.
Вказана обставина була визнана
відповідачем у судовому засіданні.
Таким чином, вимоги митного органу щодо
усунення виявлених цінових
розбіжностей були виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

На думку суду надані позивачем
документи містили усю необхідну
інформацію про вартість товару та
транспортних послуг, а також реквізити,
необхідні для ідентифікації ввезеного
товару.

Суд також зазначає, що постановою
Київського окружного
адміністративного суду у справі
810/5443/13-а від 21.10.2013 р. вимоги позивача
були задоволені, обставини встановлені
вказаним рішенням є обов'язковими в
силу положень ч.4 ст.72 КАСУ.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку, що вимога позивача
щодо скасування рішення митного органу
про коригування митної вартості
товарів №125130003/2013/110023/2 від 12.09.2013 р.
підлягає задоволенню.

В той же час, суд не знаходить підстав
для задоволення вимоги позивача в
частині визнання рішення митного
органу протиправним, оскільки
скасовуючи оспорюване рішення, суд
вважає права позивача захищеними.

Керуючись статтями 156, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати рішення №125130003/2013/110023/2 від
12.09.2013 р.

У задоволенні решти позовних
вимог,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 15 грудня 2014 р.