Справа № 826/14747/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою відповідача - Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними і
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивач - Приватне
підприємство «Акрілат-Хімконтракт»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 26 березня 2014 року № 100250004/2014/000027/1 та
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250004/2014/00051.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2014 року адміністративний позов
Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» - задоволено:

- визнано протиправним та скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 26 березня
2014 року № 100250004/2014/000027/1.

- визнано протиправною та скасовано
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску товару №
100250004/2014/00051 від 26 березня 2014 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі, в зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 13 січня 2014 року між
компанією «RISEKIND LTD», Китай (продавець)
та Приватним підприємством
«Акрілат-Хімконтракт» (покупець)
укладено контракт № 14/01-13 та Додаток № 1
від 13.01.2014 р., відповідно до умов якого,
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити L-Лізин Сульфат у кількості 35,00
тонн за ціною 888,00 доларів США.

Відповідно до додатку № 1 до
зазначеного вище контракту, загальна
сума Додатка № 1 від 13.01.2014 р. становить
31 080,00 доларів США. Оплата здійснюється
на протязі 45 днів з дати коносамента.

25 березня 2014 року позивачем за митною
декларацією № 100250004/2014/091576 було
заявлено до митного оформлення товар -
L-Лізин Сульфат, форма випуску - гранули
світло-коричневого кольору, отримані
шляхом висушування ферментативної
маси, крім лізину. Торгівельна марка Da
Cheng Group. Країна виробництва CN. Виробник:
Changchun Dahe Bio Technology Development Co. Ltd.

Проте, рішенням про коригування митної
вартості від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/000027/1
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів, М/п «Західний» скориговано
митну вартість товарів, та зазначено,
що митна вартість імпортованих товарів
не може бути визнана за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються у
зв'язку з тим, що основні документи, які
подані для підтвердження митної
вартості містять розбіжності та не
містять усіх даних, необхідних для
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

На підставі вказаного рішення
відповідачем також винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 26 березня
2014 року № 100250004/2014/00051.

В подальшому позивачем було подано до
митного органу нову митну декларацію
від 26 березня 2014 року № 100250004/2014/091612,
згідно якої вказаний вище товар було
випущено у вільний обіг шляхом надання
фінансових гарантій.

Не погоджуючись з прийнятими
відповідачем рішеннями, з метою
захисту прав та законних інтересів,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч. 1 ст. 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
кодексу України).

Частиною 1 ст. 58 Митного кодексу України
визначено, що метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього
Кодексу).

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що Митним кодексом України
чітко передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Крім того, відповідно до ст. 318 Митного
кодексу України, митний контроль має
передбачати виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у ч. 2 вказаної статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з ч.ч. 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу
України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
України).

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що для підтвердження
визначення митної вартості за першим
методом (за ціною договору) декларантом
було подано відповідачу наступні
документи:

- міжнародна автомобільна накладна (CMR)
№ 378;

- коносамент (Bill of Lading) № NYKS від 13
січня 2014 року;

- платіжне доручення № 1488 від 13
березня 2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 02 січня 2014 року;

- висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією. Цінова оцінка ТПП товару
№ Ц-118/2 від 11 березня 2014 року;

- інвойс-рахунок № 8141-23508 від 13 січня
2014 року;

- пакувальний лист № 1114 від 13січня 2014
року;

- страховий поліс № PYIE 00001261 від 22
січня 2014 року;

- зовнішньоекономічний контракт №
14/01-13 від 13 січня 2014 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору № 1 від 13 січня 2014 року;

- ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2, №
Щ-30№233297 від 25 березня 2014 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми № ССPIT140297575 від 13 січня
2014 року;

- лист від виробника про структуру
компанії від 18 листопада 2013 року;

- сертифікат якості від виробника від
20 січня 2014 року;

- копія митної декларації країни
відправлення №82142991 від 09 січня
2014року.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на вимогу митного органу
позивачем було додатково надано
наступні документи, що підтверджується
описом вкладення до цінного листа за №
970 від 10 червня 2014 року, а саме:

- податкова накладна № 354 від 27 березня
2014 року ;

- податкова накладна № 109 від 07 квітня
2014 року;

- платіжне доручення № 1488 від 13 березня
2014 року.

- лист компанії Global Bio-Chem Technology Group Company
Limited стосовно структури компанії від 18
листопада 2013 року;

- переклад листа компанії Global Bio-Chem
Technology Group Company Limited стосовно структури
компанії від 18 листопада 2013 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 02 січня 2014 року;

- переклад прейскуранта (прайс-листа)
виробника товару від 02 січня 2014 року

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, пояснень відповідача,
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення стало те, що документи подані
до митного контролю містили
розбіжності, а саме:

- згідно з коносаментом № NYKS від
13.01.2014 р. датою його складання є 13.01.2014 р.,
однак страховий поліс № 00001261
складено 22.01.2014 р. Таким чином містяться
розбіжності між датами відправлення та
страхування вантажу;

- зовнішньоекономічний контракт №
14/01-13 та інвойс № 8141-23508 складені 13.01.2014
р., але митна декларація країни
відправлення № 82142991, в якій
міститься посилання на вказаний
інвойс, оформлена 09.01.2014 р.;

- декларантом не надано додаткових
документів на письмову вимогу органу
із виконанням умов договору (угоди,
контракту); договір (угоду, контракт) з
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); каталоги, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару.

На підставі зазначеного, позивач
листом № 62 від 10 червня 2014 року, копія
якого міститься в матеріалах справи,
надав митному органу наступні
додаткові документи: податкові
накладні: № 354 від 27 березня 2014 року, №
109 від 07 квітня 2014 року, платіжне
доручення № 1488 від 13 березня 2014 року,
лист компанії Global Bio-Chem Technology Group Company
Limited від 18 листопада 2013 року,
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 02 січня 2014 року та його
переклад.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК.

З матеріалів справи вбачається, що
подані документи, копії яких наявні у
справі, чітко ідентифікують оцінюваний
товар, не містять розбіжностей та
містять дані, необхідні для
обчислення, та підтверджують ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.
ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Зокрема, судом першої інстанції вірно
встановлено, що відомості, наведені в
прайс-листах фірми - виробника товару,
не мають імперативного характеру, а
отже можуть прийматися митними
органами лише до уваги як додаткове
джерело інформації для прийняття
рішення щодо правильності визначення
митної вартості.

Щодо надання договору із третіми
особами, пов'язаного з договором про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунків про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; рахунків про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору,
то декларант надав при митному
оформленні документ, а саме лист від 18
листопада 2013 року компанії Global Bio-Chem
Technology Group Company Limited, який містить
інформацію про те, що компанія «RISEKIND LTD»
та компанія Dane Bio Technology Development Co. Ltd та 100 %
входять до складу компанії Global Bio-Chem
Technology Group Company Limited, яка, в свою чергу,
являється материнською компанією. А
тому документи, які вимагає митний
орган, а саме: договір (контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором не надаються, оскільки
контракт з компанією «RISEKIND LTD» є прямим
контрактом без посередників.

Крім того, листом від 17 жовтня 2014 року
компанія «RISEKIND LTD» повідомлено, що
номер інвойсу бронюються попередньо в
системі під кожне відповідне
відвантаження для подальшого
використання в експертній декларації і
сертифікаті походження. Експертна
декларація виписується на 3-5 днів
раніше, ніж відвантаження, в момент
прибуття вантажу в митну зону порту
Далянь. Натомість вантаж не
відправляється в той же самий день. При
цьому, інвойс, коносамент, сертифікат
походження датуються датою
відвантаження. Також дні за умовами
платежів рахуються з дати коносамента,
яка співпадає з датою відвантаження.

Сертифікат аналізів та страховий поліс
містять дати, коди останні були
роздруковані, а не дати початку дії.

Таким чином, виявлені відповідачем
розбіжності ніяким чином не впливають
на ціну оцінюваного товару, а тому
висновок митного органу про
неможливість визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), є необґрунтованим, а
застосування митним органом
резервного методу - неправомірним.

Отже, підсумовуючи вищевказане, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що рішення Київської міжрегіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів від 26 березня 2014 року
№ 100250004/2014/000027/1 та картка відмови
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100250004/2014/00051 від 26 березня
2014 року - прийняті відповідачем з
порушенням норм Митного кодексу
України, так як позивачем подано
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом та який відповідає
вимогам ст. 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.