Справа № 2а-7550/11/2670
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-7550/11/2670 Головуючий
у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Страховий капітал
України" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Страховий капітал України" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н
О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Страховий капітал
України" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва (правонаступник Державна
податкова інспекція у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 30.12.2010.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
липня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції та задоволено позовні
вимоги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28 травня 2014 року скасовано
постанови судів першої та апеляційної
інстанцій, а справа направлена на новий
розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи
Окружним адміністративним судом м.
Києва прийнято постанову від 15 серпня
2014 року, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що винесена з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Ухвалою судді Київського апеляційного
адміністративного суду Федотова І.В.
відкрито апеляційне провадження за
апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Страховий капітал України»
та призначено до судового розгляду на 25
листопада 2014 року.

25 листопада 2014 року, у відкритому
судовому засідання, головуючий суддя
Федотов І.В. заявив самовідвід з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 28 КАС
України, який колегією суддів
задоволено.

26 листопада 2014 року, згідно
автоматичного перерозподілу справ між
суддями Київського апеляційного
адміністративного суду, справа
2а-7550/11/2670, передана для доповіді судді
Ключковичу В.Ю.

Ухвалою судді Київського апеляційного
адміністративного суду Ключковича В.Ю.
від 26 листопада 2014 року справу прийнято
до свого провадження та призначено
справу 2а-7550/11/2670 до розгляду.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу з
тих підстав, викладених у ній та просив
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про час, місце та дату
судового розгляду повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та пояснення
представника апелянта, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог повністю,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції,
проаналізувавши матеріали справи та
норм законів, прийшов до висновку, що
податковим органом було правомірно
донараховано ПАТ "Страхова компанія
"Страховий капітал України" податок на
прибуток відповідають чинному на час
перевірки законодавству.

Колегія суддів апеляційного суду з
таким висновком суду першої інстанції
погодитись не може, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається,
відповідачем проведено планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 15.11.2005 року по
30.06.2010 року.

Під час проведення перевірки
встановлено порушення п.п. 4.1.3 п. 4.1,
п.п.7.2.1, п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 та абз.3 п.п.7.6.1 п. 7.6
ст.7 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»від 28.12.1994 року
№333/94-ВР, зі змінами та доповненнями
(далі - Закон).

Зазначене порушення, на думку
перевіряючи, виникло в результаті
відображення в окремому обліку
операцій з цінними паперами з акціями,
які не є цінними паперами у розумінні
пункту 7.6 Закону, оскільки на момент
здійснення операцій рішенням суду
визнано недійсними: записи про
проведення державної реєстрації,
установчі документи, свідоцтво про
державну реєстрацію, реєстрацію
випуску акцій емітента акцій
Відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки».

За результатами зазначеної перевірки
складено акт від 22.12.2010 року
№1052/1-22-10-33152597, на підставі висновків
якого податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення 30.12.2010
року №/0, яким за платежем податок
на прибуток страхових організацій
визначено суму податкового
зобов'язання усього в розмірі 570747грн., у
тому числі за основним платежем 379394грн.
та штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 191353грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням №/0 від
30.12.2010, позивач звернувся зі скаргою до
Державної податкової адміністрації у
місті Києві, за результатами розгляду
якої було прийнято рішення № 2476/10/26-114
від 12.03.2011, яким оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було залишене без
змін, а скарга позивача - без
задоволення.

Позивачем було подано скаргу на
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 30.12.2010 та рішення ДПА у м.
Києві про результати розгляду
первинної скарги № 2476/10/26-114 від 12.03.2011
до Державної податкової служби України
за результатами розгляду якої було
прийнято рішенням № 8183/6/25-0115 від 29.04.2011,
яким оскаржуване податкове
повідомлення-рішення залишене без
змін, а скарга позивача - без
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
на підставі договору від 30.12.2004 року
№Т41-2/04 позивач придбав у Товариства
«Український брокерський дім» акції
Відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки» на суму 9
998 000 грн. ( Т.1 а.с.101-102).

На підтвердження факту передачі TOB
«Український Брокерський Дім» акцій
ВАТ «Фабрика технічної кераміки» у
кількості 2 499 500 штук ЗАТ «Страхова
компанія «Страховий капітал України»
договору позивачем надано Акт
виконаних зобов'язань до Договору
купівлі-продажу цінних паперів № Т41-2/04
від 30.12.2004 року, а також виписку про
залишки на рахунку в цінних паперах №
003344 від 16.08.2005 року, видана TOB «Об'єднана
фінансова група», яка свідчить про
облік цінних паперів ВАТ «Фабрика
технічної кераміки» у кількості 2 499 500
штук на рахунку ЗАТ «Страхова компанія
«Страховий капітал України».

Проте, на думку відповідача, позивач не
мав правових підстав для відображення
в податковому обліку фінансових
результатів операцій з цінними
паперами з підстав з огляду на
скасування державної реєстрація
емітента, акції якого відчужувались, з
моменту реєстрації на підставі
судового рішення.

Так, постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.10.2007
року №А8/460-07 визнано недійсним запис
про проведення державної реєстрації
Відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки»;
установчі документи Відкритого
акціонерного товариства «Фабрика
технічної кераміки»з моменту їх
реєстрації; запис про державну
перереєстрацію Відкритого
акціонерного товариства «Фабрика
технічної кераміки»; установчі
статутні документи Відкритого
акціонерного товариства «Фабрика
технічної кераміки»з моменту їх
реєстрації; свідоцтво про державну
реєстрацію з моменту його видачі; а
також реєстрацію випуску акцій
Відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки» з моменту
внесення інформації про неї до
Загального реєстру випуску цінних
паперів; свідоцтво про реєстрацію
випуску акцій Відкритого акціонерного
товариства «Фабрика технічної
кераміки»з моменту його видачі та
припинено державну реєстрацію
юридичної особи Відкритого
акціонерного товариства «Фабрика
технічної кераміки» (Т.1 а.с.127-132).

Задовольняючи адміністративний позов
у справі №А8/460-07, Господарський суд
Дніпропетровської області дійшов
висновку, що державна реєстрація
товариства з обмеженою
відповідальністю „Фабрика технічної
кераміки" здійснена з порушенням п. 4 ст.
24 Закону України „Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2009 року апеляційні скарги
відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Велтекс»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Метриком»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ФК Гамбіт» залишено
без задоволення.

Розпорядженням №14 С-А від 27.01.2010
Державна комісія з цінних паперів та
фондового ринку на підставі Постанови
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.10.2007 року Справа №А8/460-07
та Ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2009 року скасовано реєстрацію
випуску акцій щодо ВАТ "Фабрика
технічної кераміки" та анульовано
свідоцтво про реєстрацію випуску акцій
ВАТ "Фабрика технічної кераміки" №214/1/04
від 21.04.2004 виданого Державною комісією
з цінних паперів та фондового ринку (Т.1
а.с.154).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13.07.2010 року у справі №К-13934/09
постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.10.2007
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
(Т.1 а.с.136-140).

Під час вирішення справи №А8/460-07 судами
було встановлено, що 21.04.04р. управлінням
корпоративних фінансів Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку здійснено реєстрацію випуску
відкритим акціонерним товариством
"Фабрика технічної кераміки" простих
іменних акцій у документарній формі на
загальну суму 711 817 00,00 грн. про що видане
Свідоцтво про реєстрацію випуску акцій
за реєстраційним номером 214/1/04

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 30.07.2010
року справу №А8/460/07 направлено на
адресу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду для розгляду за
підсудністю (Т.1 а.с.146-147).

Тобто, судове рішення, на яке
відповідач посилається, як на доказ
правомірності висновків акту
перевірки, скасоване з направленням
справ на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Так, за даними з Єдиного державного
реєстру судових рішень, за
результатами нового судового розгляду
позов прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Дніпропетровської міської ради
до відкритого акціонерного товариства
«Фабрика технічної кераміки» про
визнання недійсними установчих
документів (справа №2а-9782/10/0470) ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16.11.2011 -
залишено без розгляду (Т.2 а.с.21-22).

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Відносини, що виникають під час
розміщення та обігу цінних паперів,
врегульовано Законом України «Про
цінні папери та фондовий ринок» від
23.02.2006 № 3480-IV.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок» (у
редакції, що діяла на момент виникнення
правовідносин), обіг цінних паперів
визначено, як вчинення правочинів,
пов'язаних з переходом прав власності
на цінні папери і прав за цінними
паперами, за винятком договорів, що
укладаються під час розміщення цінних
паперів.

У свою чергу, стаття 3 вищезазначеного
Закону визначає цінні папери як
документи встановленої форми з
відповідними реквізитами, що
посвідчують грошові або інші майнові
права, визначають взаємовідносини
особи, яка їх розмістила (видала), і
власника, та передбачають виконання
зобов'язань згідно з умовами їх
розміщення, а також можливість
передачі прав, що випливають із цих
документів, іншим особам.

Статтею 6 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» встановлено,
що акція - іменний цінний папір, який
посвідчує майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств і законодавством про
інститути спільного інвестування.
Реєстрацію випуску акцій здійснює
Державна комісія з цінних паперів та
фондового ринку в установленому нею
порядку.

Так, відповідно до статей 177-178
Цивільного кодексу України об'єктами
цивільних прав є речі, у тому числі
гроші та цінні папери, інше майно,
майнові права, результати робіт,
послуги, результати інтелектуальної,
творчої діяльності, інформація, а також
інші матеріальні і нематеріальні
блага, які можуть вільно відчужуватися
або переходити від однієї особи до
іншої в порядку правонаступництва чи
спадкування або іншим чином, якщо вони
не вилучені з цивільного обороту, або
не обмежені в обороті, або не є
невід'ємними від фізичної чи юридичної
особи.

Частиною 2 статті 47 Закону України "Про
цінні папери та фондовий ринок"
встановлено, що державне регулювання
ринку цінних паперів здійснює Державна
комісія з цінних паперів та фондового
ринку, а також інші державні органи у
межах своїх повноважень, визначених
законом.

Порядок зупинення обігу акцій,
відновлення обігу акцій, скасування
реєстрації випусків акцій та
анулювання свідоцтв про реєстрацію
випусків акцій встановлений Порядком
скасування реєстрації випусків акцій
та анулювання свідоцтв про реєстрацію
випуску акцій, затвердженим рішенням
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 30.12.1998 №222,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24 березня 1999 за N 180/3473. (надалі -
Порядок № 222).

Згідно пункту 1 розділу 1 Порядку №222 (у
редакції, що діяла на момент виникнення
правовідносин), зупинення обігу акцій,
відновлення обігу акцій, скасування
реєстрації випусків акцій та
анулювання свідоцтв про реєстрацію
випусків акцій здійснюються
уповноваженими особами Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку або її територіальних органів
(далі - реєструвальний орган)
відповідно до цього Порядку.

Пунктом 3 розділу 1 Порядку №222
визначено, що припинення діяльності
акціонерного товариства шляхом його
ліквідації або реорганізації
здійснюється на підставі рішення
вищого органу товариства або суду.

Пунктами 1.4, 1.5 та 1.6 розділу 2 Порядку
№222 встановлено, що реєструвальний
орган забезпечує опублікування
інформації про зупинення обігу акцій в
одному зі своїх офіційних друкованих
видань протягом п'ятнадцяти
календарних днів з дати видання
розпорядження про зупинення обігу
акцій. Починаючи з дати опублікування
інформації про зупинення обігу акцій в
одному з офіційних друкованих видань
реєструвального органу, забороняється
здійснення цивільно-правових
договорів з акціями, обіг яких
зупинено. Дата опублікування
інформації про зупинення обігу акцій в
одному з офіційних друкованих видань
реєструвального органу є датою
закриття реєстру (при документарній
формі випуску акцій) або датою, на яку
складається зведений обліковий реєстр
і здійснюється операція обмеження в
обігу акцій (при бездокументарній
формі випуску акцій).

Окрім того, відповідно до підпунктів 3.2,
3.4 розділу 2 Порядку №222 уповноважена
особа реєструвального органу видає
розпорядження про скасування
реєстрації випуску акцій (додаток 7)
протягом п'ятнадцяти робочих днів з
дати надходження до реєструвального
органу документів, зазначених у пункті
3.1 цього розділу. Реєструвальний орган
забезпечує опублікування інформації
про скасування реєстрації випуску
акцій в одному зі своїх офіційних
друкованих видань протягом п'ятнадцяти
календарних днів з дати видання
розпорядження про скасування
реєстрації випуску акцій.

З аналізу вищевказаних норм права
вбачається, що цінні папери
вилучаються з обігу та втрачають
ознаки товару після прийняття
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку або її територіальними
органами рішення про зупинення обігу
акцій або про скасування реєстрації
випуску акцій та їх опублікування.

Як зазначалося вище, розпорядженням
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 04.12.2007 № 137-3, на
підставі постанови Господарського
суду Дніпропетровської області від
17.10.2007 № А8/460/07 та рішення Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку від 04.12.2007 № 2250 зупинено обіг
акцій відкритого акціонерного
товариства "Фабрика технічної
кераміки» (Т. 1а.с.153).

Таким чином, рішення (у формі
розпоряджень) про зупинення обігу
акцій та скасування реєстрації випуску
акцій ВАТ «Фабрика технічної
кераміки», прийняті Державною комісією
з цінних паперів та фондового ринку
04.12.2007, у той час як угоду договору
купівлі-продажу цінних паперів
емітента укладено у 2004 році.

Також суд апеляційної інстанції
зауважує, що моментом, з якого
забороняється здійснення
цивільно-правових договорів з акціями
ВАТ «Фабрика технічної кераміки» є
опублікування інформації про
зупинення обігу таких акцій в одному з
офіційних друкованих видань Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку.

Судом встановлено та поясненнями
представника позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
підтверджено, що розпорядження
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 04.12.2007 № 137-3 щодо
зупинення обігу акцій ВАТ "Фабрика
технічної кераміки" опубліковано у
Відомостях Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку за № 253 -
31.12.2007.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що цінні
папери ВАТ "Фабрика технічної кераміки"
на момент вчинення правочину мали всі
ознаки товару, оскільки саме з вказаної
дати заборонено здійснення
цивільно-правових угод з акціями
даного акціонерного товариства..

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що припиненням
діяльності суб'єкта господарювання є
настання таких юридичних умов, за яких
господарські організації та фізичні
особи - підприємці позбавляються
можливості здійснювати господарську
діяльність та втрачають статус
суб'єкта господарювання.

В силу частини четвертої статті 91
Цивільного кодексу України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Статтями 33,36, 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» визначено,
що дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи є датою державної
реєстрації припинення юридичної особи.
юридична особа є такою, що припинилася.

При цьому, положенням частини першої
статті 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Тобто, юридичний факт припинення
підприємницької діяльності потребує
підтвердження шляхом внесення
відповідного запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців станом на 09.07.2014 не
містить записів про припинення
юридичної особи - ВАТ «Фабрика
технічної кераміки» ( Т. 2 а.с.47-50).

З огляду на вищевикладене суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що при укладенні договору
купівлі-продажу акцій, сторони
договору були наділені необхідним
обсягом цивільної дієздатності, зміст
договору відповідав всім вимогам
законодавства України, спрямований на
реальне настання обумовлених ними
наслідків, про що свідчить повне
виконання сторонами своїх зобов'язань
за договором та настання передбачених
договорами наслідків - перехід права
власності на акції та перерахування
грошових коштів.

При цьому суд наголошує, що жодною
нормою законодавства України не
встановлено, що скасування державної
реєстрації емітента цінних паперів в
майбутньому тягне недійсність
правочину на купівлю-продаж таких
цінних паперів, який був укладений та
виконаний раніше ніж винесене рішення
суду про скасування державної
реєстрації емітента цінних паперів та
опублікування інформації про
зупинення обігу акцій.

Щодо порядку ведення податкового
обліку фінансових результатів
операцій з цінними паперами, колегія
суддів зазначає, що на момент
виникнення спірних правовідносин дане
питання регулювалося Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємства» від 28.12.1994 № 334/94-ВР
(надалі - Закон України від 28.12.1994 №
334/94-ВР).

Відповідно до підпункту 7.6.1 пункту 7.6
статті 7 Закону України від 28.12.1994№
334/94-ВР платник податку веде окремий
податковий облік фінансових
результатів операцій з цінними
паперами (у тому числі іпотечними
сертифікатами участі, іпотечними
сертифікатами з фіксованою дохідністю
та сертифікатами фондів операцій з
нерухомістю) і деривативами у розрізі
окремих видів цінних паперів, а також
фондових та товарних деривативів. При
цьому облік операцій з акціями
ведеться разом з іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами.

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або деривативів такого
ж виду протягом такого звітного
періоду, від'ємний фінансовий
результат переноситься на зменшення
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами або деривативами
такого ж виду майбутніх звітних
періодів у порядку, визначеному
статтею 6 цього Закону.

Якщо протягом звітного періоду доходи
від продажу кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
отримані (нараховані) платником
податку, перевищують витрати, понесені
(нараховані) платником податку
внаслідок придбання цінних паперів або
деривативів такого ж виду протягом
такого звітного періоду (з урахуванням
від'ємного фінансового результату від
операцій з цінними паперами чи
деривативами такого ж, виду минулих
періодів), прибуток включається до
складу валових доходів такого платника
податку за результатами такого
звітного періоду.

Усі інші витрати та доходи такого
платника податку, крім витрат та
доходів за операціями з цінними
паперами (корпоративними правами) та
деривативами, визначеними цим
підпунктом, беруть участь у визначенні
об'єкта оподаткування такого платника
податку на загальних умовах,
встановлених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.6.2 пункту 7.6
статті 7 Закону норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгівлі цінними
паперами чи деривативами. Те саме
стосується обліку операцій таких
платників податку з придбання або
продажу корпоративних прав, відмінних
від акцій.

При цьому, під терміном "витрати",
наведеним у підпункту 7.6.3 пункту 7.6
статті 7 Закону України від 28.12.1994 №
334/94-ВР, слід розуміти суму коштів або
вартість майна, сплачену (нараховану)
платником податку продавцю цінних
паперів та деривативів як компенсація
їх вартості. До складу витрат
включається також сума будь-якої
заборгованості покупця, яка виникає у
зв'язку з таким придбанням.

Під терміном "доходи" слід розуміти
суму коштів або вартість майна,
отриману (нараховану) платником
податку від продажу, обміну або інших
способів відчуження цінних паперів та
деривативів, збільшену на вартість
будь-яких матеріальних цінностей чи
нематеріальних активів, які
передаються платнику податку в зв'язку
з таким продажем, обміном або
відчуженням. До складу доходів
включається також сума будь-якої
заборгованості платника податку, яка
погашається у зв'язку з таким продажем,
обміном або відчуженням (підпункт 7.6.4
пункту 7.6 статті 7 Закону України від
28.12.1994 № 334/94-ВР).

Враховуючи, що договір купівлі продажу
№Т41-2/04 простих іменних акцій ВАТ
«Фабрика технічної кераміки»
укладений в період, коли акції даного
емітента знаходилися у вільному
обороті, обіг таких акцій не був
зупинений Державною комісією з цінних
паперів та фондового ринку, твердження
відповідача на те, що такі акції не
можуть бути об'єктами цивільних прав та
не відповідають визначенню товару в
розумінні Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємства»
та Цивільного кодексу України, є
безпідставними, оскільки
законодавство не містило жодних
обмежень щодо обігу цих цінних паперів
на момент їх придбання та реалізації.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, який
відповідачем в даному випадку не
виконаний.

Податковим органом не надано суду
обґрунтованих пояснень та належних і
допустимих доказів щодо порушення
позивачем положень Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємства»
від 28.12.1994№ 334/94-ВР, а відтак не доведено
правомірності здійснення
донарахування позивачеві податкового
зобов'язання по податку на прибуток.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням доводів та мотивів,
викладених в Ухвалі Вищого
адміністративного суду у даній справі
від 28 травня 2014 року відповідно до
положень ч. 5 ст. 227 КАС України, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її скасування з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 160,198, 202, 207, 212, 254 КАС
України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Страховий капітал України" -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 серпня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Страховий капітал України" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі м. Києва від
30.12.2010 року № /0

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.12.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю. Ключкович

Судді:
Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Ключкович В.Ю.

Судді:

Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.