Справа № 310/7188/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. м. Київ
К/800/34674/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Винокурова К.С.,

Ліпського Д.В.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області, третя особа:
Бердянське управління Державної
казначейської служби України
Запорізької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області (далі
- УПСЗН) на ухвали Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 липня 2013 року та
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано дії УПСЗН
протиправними та зобов'язано
донарахувати та виплатити ОСОБА_4
щорічну разову допомогу на
оздоровлення, передбачену статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік у розмірі п'ять
мінімальних заробітних плат, виходячи
з розміру мінімальної заробітної плати
на день виплати з урахуванням різниці,
що була виплачена у цей період. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

5 липня 2013 року ОСОБА_4 у порядку
встановленому статтею 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС), звернувся до суду з заявою
про зміну порядку і способу виконання
постанови Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 21 лютого
2011 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17
липня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року, заяву ОСОБА_4
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови від 21 лютого
2011 року із зобов'язання УПСЗН здійснити
донарахування та виплату щорічної
разової допомоги на оздоровлення,
передбаченої статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат на стягнення з УПСЗН на користь
ОСОБА_4 суми в розмірі 4 300 гривень.

У касаційній скарзі УПСЗН, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права,
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нового рішення, яким відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу
виконання рішення.

У запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_4 просить залишити рішення судів
попередніх інстанцій без змін,
посилаючись на їх законність та
обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Задовольняючи заяву, суди дійшли
висновку про наявність передбачених
статтею 263 КАС підстав для зміни
способу і порядку виконання постанови
від 21 лютого 2011 року та про можливість
зміни способу і порядку виконання
судового рішення шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат.

Відповідно до частини четвертої статті
105 КАС України адміністративний позов
може містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 162 КАС у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України та
статтею 14 КАС встановлено, що судові
рішення, зокрема постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до частини першої статті 263
КАС за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Судами встановлено, що 21 лютого 2011 року
Бердянський міськрайонний суду
Запорізької області зобов'язав УПСЗН
здійснити донарахування та виплату
ОСОБА_4 щорічну разову допомогу на
оздоровлення, передбачену статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік у розмірі п'ять
мінімальних заробітних плат. На
виконання вказаної постанови УПСЗН
здійснило нарахування ОСОБА_4 допомоги
на оздоровлення в сумі 4 300 гривень.
Зазначена сума на час звернення
позивача до суду не виплачена у зв'язку
з ненадходженням до УПСЗН відповідних
коштів із державного бюджету.

З огляду на наведене, встановлені
судами обставини не дають підстав для
висновку про неможливість виконання
судового рішення, що відповідно до
статті 263 КАС було б підставою для зміни
способу і порядку його виконання, адже
виплата нарахованих сум соціальної
допомоги буде здійснена УПСЗН після
надходження відповідних сум із
державного бюджету.

Посилання Бердянського управління
Державної виконавчої служби України
Запорізької області на неможливість
виконання рішення суду зобов'язального
характеру щодо проведення соціальних
виплат у зв'язку з відсутністю такого
виду рішень у визначеному статтею 2
Закону України від 5 червня 2012 року
№ 4901-VI «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» переліку
рішень, виконання яких гарантовано
державою, не заслуговують на увагу,
оскільки з огляду на положення статті
124 Конституції України та статті 14 КАС
постанови в адміністративних справах,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України незалежно від
обраного судом способу захисту
порушеного права позивача
(зобов'язання вчинити дії чи стягнення
з нього коштів).

Для відновлення права позивача на
щорічну разову допомогу на
оздоровлення, суд прийняв постанову
про зобов'язання УПСЗН нарахувати та
виплатити таку допомогу у
встановленому законом розмірі, що
відповідало заявленим позовним
вимогам. Розрахунок належної позивачу
щорічної разової допомоги на
оздоровлення за спірний період судами
не здійснювався, тому змінивши спосіб
виконання такої постанови із
зобов'язання виплатити зазначену
допомогу на стягнення конкретної суми
цієї допомоги, суд змінив постанову по
суті, вийшовши при цьому за межі
позовних вимог та вирішивши питання, що
не були предметом дослідження судом
при розгляді справи по суті.

За таких обставин, суди дійшли
помилкового висновку про задоволення
заяви позивача, змінивши спосіб і
порядок виконання постанови
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 лютого 2011
року.

Відповідно до статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на те, що обставини справи
встановлені з достатньою повнотою,
однак, рішення судів попередніх
інстанцій прийняті з порушенням норм
процесуального права, вони підлягають
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
заяви.

Керуючись статтями 222, 229, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
задовольнити.

Ухвали Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17
липня 2013 року та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну
способу і порядку виконання постанови
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 лютого 2011
року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
В.В.Швець

К.С.Винокуров

Д.В. Ліпський