Справа № 351/175/13-а, 2а-351/13/13
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 876/6812/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Святецького
В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 01
квітня 2013 року про закриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Підвисоцької сільської ради
Снятинського району
Івано-Франківської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання
дій протиправними, скасування рішення,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Підвисоцької сільської ради
Снятинського району
Івано-Франківської області, яким
просила визнати протиправними дії
відповідача і скасувати рішення
відповідача від 08.10.2012 року № 182-18/2012
«Про надання дозволу на облаштування
заїзду».

Ухвалою Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 01
квітня 2013 року провадження у справі
закрито.

Ухвала мотивована тим, що як вбачається
із змісту позовної заяви і встановлено
у судовому засіданні, між сторонами у
справі і третьою особою існує не
публічно-правовий спір, а спір щодо
права користування та володіння
земельною ділянкою, який, на думку суду,
повинен розглядатись в порядку
цивільного судочинства, в зв'язку з чим
дана справа не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
позивач, вважає, що вона є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання, а
також висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить ухвалу
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідно до
роз'яснень Конституційного Суду
України земельні спори фізичних чи
юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування, пов'язані з
оскарженням його рішень, дій чи
бездіяльності, належать до спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів. З огляду на
суб'єктний склад учасників справи, їх
повноваження та характер спірних
правовідносин, дану справу, на думку
позивача, належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
третьої особи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади в Україні є народ. Народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування (частина друга статті 5
Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті
140, частини першої статті 144 Конституції
України місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи; органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина десята статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Статтею 80 Земельного кодексу України
встановлено, що суб'єктами права
власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, на
землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності (частини перша,
друга статті 83 Земельного кодексу
України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
до компетенції адміністративних судів
віднесено спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Зазначений у цій процесуальній нормі
термін «суб'єкт владних повноважень»
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень (п. 7
ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

У пунктах «а», «б», «в», «г» і «к» ст. 12
Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
селищної ради належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування; вилучення їх із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу; викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідної територіальної
громади селища; вирішення інших питань
у галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Рішенням Конституційного Суду України
від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі
№ 1-6/2010 за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України було надано офіційне
тлумачення зазначених норм.

В п. 1 резолютивної частини рішення
Конституційний Суд України зазначив:
положення частини першої статті 143
Конституції України, згідно з якими
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
«вирішують інші питання місцевого
значення, віднесені законом до їхньої
компетенції», слід розуміти так, що при
вирішенні цих питань органи місцевого
самоврядування діють як суб'єкти
владних повноважень; положення пунктів
«а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного
кодексу України у частині повноважень
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цього кодексу вирішувати
питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення
земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень; положення пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно поширення компетенції
адміністративних судів на «спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності» слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

Про це ж вказано і в п. 2 резолютивної
частини зазначеного рішення.

Тому висновок суду першої інстанції
про те, що між особами, які беруть
участь у справі існує не
публічно-правовий спір, а спір щодо
права користування та володіння
земельною ділянкою, який, на думку суду,
повинен розглядатись в порядку
цивільного судочинства, в зв'язку з чим
дана справа не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, є неправильним.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена з порушенням норм
процесуального справа, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи, тому її слід
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Разом з тим, не підлягає задоволенню
вимога апеляційної скарги про
постановлення рішення по суті спору,
оскільки ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено таких повноважень суду
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 01
квітня 2013 року про закриття
провадження у справі № 351/175/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Підвисоцької
сільської ради Снятинського району
Івано-Франківської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання
дій протиправними, скасування рішення -
скасувати і направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Р.Й. Коваль

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 01.12.2014
року