Справа № 572/4990/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"16" грудня 2014 р.
Справа № 572/4990/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області, ОСОБА_3 на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від "04" листопада
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання бездіяльності
протиправною, нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Сарненського районного суду
Рівненської області з позовом, в якому
просила, зокрема, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області нарахувати та виплатити їй за
період з 06.04.2014 року по 05.10.2014 року
щомісячну доплату до пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат та
зобов'язати відповідача в подальшому
виплачувати вказану доплату без
обмеження будь-яким строком.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 04.11.2014
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі щодо ОСОБА_3.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області провести
нарахування та виплатити ОСОБА_3
доплату до пенсії в розмірі двох
мінімальних заробітних плат за період
з 06.04.2014 р. по 02.08.2014 р. з урахуванням
виплачених коштів.

Не погоджуючись із вказаною постановою
у відповідних частинах, сторони у
справі подали апеляційні скарги.

Вимогою апеляційної скарги позивача є
скасування постанови суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та
ухвалення нового судового рішення про
задоволення позову повністю.

У своїй скарзі відповідач просить
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені в апеляційних скаргах,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають.

Суд встановив, що позивач є
пенсіонером, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Сарненському районі, віднесений до
першої категорії громадян, які
потерпіли від Чорнобильської
катастрофи, та проживає в с. Велике
Вербче, яке відноситься до зони
гарантованого добровільного
відселення.

Матеріали справи свідчать, що позивач
отримує підвищення до пенсії,
передбачене ст. 39 Закону №796-ХІІ, але у
розмірах, встановлених постановою КМУ,
що підтверджується відповідною
довідкою.

Згідно ст.39 вищевказаного Закону
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях,
підвищуються у таких же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом № 796-XII,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року
"Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначеною постановою, всупереч
вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплати як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати або пенсії,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретні розміри
доплат в твердій грошовій сумі та у
розмірах до прожиткового мінімуму.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
вказаних виплат застосуванню підлягає
саме ст. 39 Закону №796-ХІІ, а не
постанова КМУ за № 1210 від 23.11.2011 року,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Проте пунктом 6 - 7 Прикінцевих положень
Закону України №1622-VII від 31.07.2014 "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
який набрав чинності з 03.08.2014 року,
передбачено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Відтак, дії відповідача по
застосуванню постанови КМУ № 1210 від
23.11.2011 року з 03.08.2014 року є правомірними.

Стосовно скарги позивача судова
колегія вважає за необхідне зазначити
таке.

Однією з позовних вимог ОСОБА_3 (як вже
зазначалось вище) було зобов'язання
Управління ПФУ в Сарненському районі
нарахувати і виплатити підвищення до
пенсії в розмірі відповідно до ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
зокрема, за період до 05.10.2014 та з 05.10.2014
року без обмеження будь-яким строком
(відмова у задоволенні такої вимоги і
стала предметом апеляційної скарги
позивача).

Фактично позивач просив суд
зобов'язати відповідача вчиняти певні
дії на майбутнє.

Слід зазначити, що в судовому порядку
може бути захищено лише фактично
порушене право, що випливає з положення
ст. 6 КАС України.

Суд приходить до висновку, що доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду і не впливають на
правильність прийнятого судового
рішення. Постанову прийнято судом
першої інстанції з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області та ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Сарненського
районного суду Рівненської області від
"04" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області вул. Суворова, 8, м.Сарни,
Сарненський район, Рівненська
область,34500

- ,