Справа № 752/13442/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Сальникова Н.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського
районного суду міста Києва від 14 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду
міста Києва від 14 жовтня 2014 року
адміністративний позов, в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації про
зобов'язання перерахунку і виплати
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період 2009 року - закрито провадження
у справі, в частині позовних вимог
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо
зобов'язання перерахунку і виплати
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період з 01.08.2000 по 2008 та з 2010 по 2013 та
одноразової компенсації у розмірі 45
мінімальних заробітних плат - залишено
без розгляду.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
ухвалою в частині залишених без
розгляду позовних вимог, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати ухвалу в
цій частині та прийняти нову, якою
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
наступних підстав.

Залишаючи без розгляду даний
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено допустимий шестимісячний
строк звернення до суду, що
визначається положеннями ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06.07.2005 №2747-VI (КАС України).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду в повному обсязі, з
огляду на таке.

Так, КАС України визначає, що
дотримання строків звернення до
адміністративного суду є однією з умов
дисциплінування учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. У випадку пропуску строку
звернення до суду підставами для його
поновлення є лише наявність поважних
причин, тобто, обставин, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Відповідно до частини першою ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою наведеної статті КАС
України визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Звертаючись до суду позивачем заявлено
вимогу зокрема щодо нарахування та
виплати одноразової компенсації
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, яка визначається на
момент виплати компенсації, згідно ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як свідчать матеріали справи,
протоколом від 20.09.2001 ОСОБА_2, як
інваліду ІІ групи, категорії 1
здійснено нарахування здійснено
нарахування різниці одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка стала інвалідом
Чорнобильської катастрофи в розмірі
передбаченому постановою КМ України
від 26.07.1996 №836.

Отже, позивачу про порушення своїх прав
стало відомо ще у вересні 2001 року, а
відтак, судова колегія вважає за
можливе констатувати той факт, що
позивачем пропущено допустимий
шестимісячний строк, що відведений
законодавцем на подання
адміністративного позову до суду.

Проаналізувавши наведені обставини з
урахуванням положень КАС України,
колегія Київського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що позиція суду першої
інстанції щодо необхідності залишення
без розгляду адміністративного позову
в окремій його частині є вірною.

Водночас, суд апеляційної інстанції не
приймає до уваги посилання скаржника
на положення Віденської конвенції «Про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду» від 21 травня 1963 року, де
зазначено, що позовна давність на
вимоги про відшкодування ядерної шкоди
становить тридцять років, з огляду на
наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту.

Окрім того, Конвенція передбачає
відповідальність та відшкодування за
заподіяний ядерний інцидент з боку
оператора - особи, призначеної або
визнаної відповідальною державою в
якості оператора ядерної установки.

З огляду на те, що відповідач жодним
чином не відповідає критеріям
оператора ядерної установки,
встановленим Віденською конвенцією
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду, її застосування у цій
справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Голосіївського
районного суду міста Києва від 14 жовтня
2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.