Справа № 816/4467/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4467/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі судді Супрун Є.Б.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Глобинського районного управління
юстиції Полтавської області про
визнання протиправними та скасування
постанов, визнання протиправною
бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Глобинського районного управління
юстиції Полтавської області (далі -
ВДВС, відповідач), в якому, після
уточнення вимог, просив скасувати, як
протиправну, постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №44912659 від
02.10.2014 та постанову про стягнення
виконавчого збору ВП №44912659 від 13.11.2014, а
також визнати протиправною
бездіяльність начальника ВДВС щодо
незадоволення клопотання про
відкладення виконавчих дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що у постанові про
відкриття виконавчого провадження ВП
№44912659 від 02.10.2014 анкетні дані про
боржника не відповідають даним
виконавчого документу, сама постанова
направлена на адресу позивача з
порушенням строків, передбачених
частиною п'ятою статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження», у зв'язку
з чим боржник фізично не міг виконати
рішення державного виконавця вчасно.
Тому 07.11.2014 ОСОБА_1 направив заяву про
відкладення виконавчих дій та надання
йому строку для добровільного
виконання, в задоволенні якої йому
протиправно відмовлено та прийнято
постанову про стягнення виконавчого
збору ВП №44912659 від 13.11.2014.

Позивач у судове засідання не з'явився,
натомість надіслав до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання також
не забезпечив, надіславши до суду заяву
про розгляд справи без його участі. У
письмових запереченнях посилався на
те, що позовна заява є безпідставною,
оскільки мотиви позову не відповідають
дійсним обставинам та матеріалам
виконавчого провадження.

З урахуванням приписів частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини в
адміністративній справі, оцінивши
надані докази, приходить до наступних
висновків.

Як свідчать матеріали даної справи,
03.04.2014 постановою Полтавського
окружного адміністративного суду у
справі №816/5967/13-а адміністративний
позов Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задоволено. Ухвалено
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області заборгованість зі сплати
страхових внесків у розмірі 1 083,42 грн.
та єдиний внесок у розмірі 4 010,30 грн.

25.07.2014 Полтавським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист №816/5967/13-а (а.с. 34).

30.09.2014 даний виконавчий лист стягувач
пред'явив для виконання до ВДВС (а.с. 33).

02.10.2014 постановою державного виконавця
ВП №44912659 (а.с. 36) відкрито виконавче
провадження з виконання зазначеного
виконавчого листа, якою визначено
строк для добровільного виконання
судового рішення до 09.10.2014.

28.10.2014 боржник (ФОП ОСОБА_1.) одержав
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 02.10.2014 ВП
№44912659.

11.11.2014 до ВДВС надійшла заява ФОП ОСОБА_1
про відкладення виконавчих дій на
строк до десяти робочих днів через
порушення строків надіслання
постанови про відкриття виконавчого
провадження (а.с. 45-46).

13.11.2014 листом №812/02-32/6 начальник ВДВС
повідомив боржника про відмову у
задоволенні заяви, посилаючись на
документально підтверджений факт
вручення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження від
02.10.2014 ВП №44912659 у день 06.10.2014, про що
свідчить підпис на повідомленні про
вручення поштового відправлення
№404 (а.с. 24-25).

13.11.2014 державним виконавцем ВДВС
винесено постанову ВП №44912659 про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 509,37 грн. у зв'язку
невиконанням у добровільному порядку
виконавчого листа №816/5967/13-а від 25.07.2014
(а.с. 26).

Посилаючись на те, що відповідач
вирішив питання про стягнення
виконавчого збору без урахування факту
несвоєчасного отримання боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження, позивач звернувся до суду
з позовом про визнання незаконними та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП №44912659 від
02.10.2014, постанови про стягнення
виконавчого збору ВП №44912659 від 13.11.2014,
вимагаючи визнати протиправною
бездіяльність щодо незадоволення
клопотання про відкладення виконавчих
дій.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склались між
сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення; за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді.

За правилами статті 25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Таким чином, законодавець передбачив
лише обов'язок, а не право, державного
виконавця вчасно, на підставі належним
чином оформленого виконавчого
документа відкрити виконавче
провадження та встановити строк для
надання доказів самостійного
виконання боржником судового рішення.

З матеріалів виконавчого провадження
суд встановив, що на примусовому
виконанні у відділі перебуває
виконавчий лист № 816/5967/13-а, виданий
25.07.2014 Полтавським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі заборгованості зі
сплати страхових внесків у розмірі 1
083,42 грн. та єдиного внеску в розмірі 4 010,
30 грн.

02.10.2014 за заявою стягувача державний
виконавець виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надав боржнику строк для добровільного
виконання виконавчого документа.

Відповідно до вимог статті 31 Закону
України "Про виконавче провадження" на
адресу боржника, що вказана у
виконавчому документі, була надіслана
постанова про відкриття виконавчого
провадження рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, про що
свідчить відмітка в реєстрі поштових
відправлень.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про
виконавче провадження" боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

07.11.2014 ФОП ОСОБА_1 подав до ВДВС
заяву про ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження (а.с. 42).

13.11.2014 на адресу ФОП ОСОБА_1 було
надіслано повідомлення про дату та час,
у який він може ознайомитись з
матеріалами виконавчого провадження
(а.с. 43).

21.11.2014 ФОП ОСОБА_1 ознайомився з
матеріалами виконавчого провадження,
про що свідчить відмітка на заяві про
ознайомлення.

Після того, як ФОП ОСОБА_1 ознайомився з
матеріалами виконавчого провадження,
державний виконавець виявив, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження була отримана боржником не
вчасно.

Згідно з частиною першої статті 35
Закону України "Про виконавче
провадження" за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

У зв'язку з цим державний виконавець
27.11.2014 виніс та направив на адресу ФОП
ОСОБА_1 постанову про відкладення
провадження виконавчих дій, поновивши
строк для самостійного виконання
виконавчого документа до 04.12.2014.

Проте і в доданий час боржник не
спромігся виконати виконавчий
документ (а.с. 47).

04.12.2014 державний виконавець виніс
постанову ВП №44912659 про виправлення
описки в процесуальному документі, а
саме - в постанові про відкриття
виконавчого провадження, постанові про
стягнення з боржника виконавчого
збору, постанові про відкладення
провадження виконавчих дій, де усунув
недоліки в написанні повного імені
боржника (а.с. 48).

Таким чином матеріалами справи
підтверджено, що державний виконавець
при винесенні спірних постанов діяв на
підставі, у межах та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
згідно з частиною першою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративного суду може
звернутись будь-яка особа, якщо вона
вважає, що суб'єктом владних
повноважень порушено її права та
законні інтереси у сфері
публічно-правових відносин. Право на
звернення до суду гарантоване рядом
міжнародних та національних актів і
жодним чином не може бути обмежене
судом.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач не довів наявності фактів
порушення відповідачем його прав у
сфері публічно-правових відносин, тоді
як відповідач спростував дійсність
обставин, наведених у позові, чим довів
той факт, що у спірних відносинах
державний виконавець діяв на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відтак, у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити.

З огляду на приписи ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Суддя
Є.Б.
Супрун