Справа № 817/1534/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" грудня 2014 р.
Справа № 817/1534/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "14" липня 2014
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Шендер" до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2014
року визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області форми "В1" №
від 05.03. 2014 року, форми "Р" № від
05.03. 2014 року та форми "В4" № від 05.03.
2014 року.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
просить скасувати рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового про
відмову в позові.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржуване рішення відповідача
прийнято не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Встановлено, що з 5.02.2014 року по 11.02.2014
року Державною податковою інспекцією у
м. Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
проведено документальну позапланової
виїзну перевірку ТОВ "Шендер" з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість задекларованого до
відшкодування у рахунок погашення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
податкових періодів згідно декларації
з ПДВ за серпень, вересень, жовтень,
листопад та грудень 2013 року. Результати
перевірки оформлені актом №
148/17-16-15-01/24177387 від 18.02.2014 року (а.с.13-56 том
1).

На підставі вказаного акту 05.03. 2014 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№ , яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на 101688,00 грн., в тому
числі за серпень 2013 року на 16294,00 грн., за
вересень 2013 року на 16905,00 грн., за
жовтень 2013 року на 36497,00 грн., за
листопад 2013 року на 8453,00 грн., за грудень
2013 року на 23539,00 грн., а також
застосовано штрафні санкції в розмірі
50844,00 грн. (а.с.57 том 1);

№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в розмірі
13102,50 грн., в тому числі 10482,00 грн. за
основним платежем та 2620,50 грн. за
штрафними санкціями (а.с.58 том 1);

№ , яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення податку на додану
вартість на 7924,00 грн. за грудень 2013 року
(а.с.59 том 1).

За наслідками адміністративного
оскарження до Міністерства доходів і
зборів України, вказані ППР залишені
без змін (а.с.60-63 том 1).

В основу вказаних податкових
повідомлень-рішень покладено висновки
про порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44
розділу I, п.198.3,п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2,
п.200.3, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.7 ст.201
розділу V Податкового кодексу України,
внаслідок завищення суми податкового
кредиту з податку на додану вартість по
операціям з придбання послуг у ТДВ
"Рівнехолод".

З аналізу господарських операцій (з
урахуванням відповідних даних
попередньої звітності) контролюючий
орган зробив висновки про безпідставне
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту ПДВ в сумі 33199,00
грн. по операціях з ТДВ "Рівнехолод" у
серпні 2013 року, що призвело до
завищення від'ємного значення за цей
період на 16905,00 грн. та до завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування на 16294,00 грн., про
безпідставне віднесення позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ в сумі
33026,00 грн. по операціях з ТДВ
"Рівнехолод" у вересні 2013 року що
призвело до завищення від'ємного
значення за цей період на 33026,00 грн. та
до завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування на 16905,00 грн., про
безпідставне віднесення позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ в сумі
22406,00 грн. по операціях з ТДВ
"Рівнехолод" у жовтні 2013 року, що
призвело до завищення від'ємного
значення за цей період на 8453,00 грн. та до
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування на 36497,00 грн. та до
заниження суми, яка підлягала
нарахуванню до сплати в бюджет на 10482,00
грн., про безпідставне віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту ПДВ в сумі 21864,00 грн. по
операціях з ТДВ "Рівнехолод" у
листопаді 2013 року, що призвело до
завищення від'ємного значення за цей
період на 21864,00 грн. та до завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування на 8453,00 грн., про
безпідставне віднесення позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ в сумі
9599,00 грн. по операціях з ТДВ "Рівнехолод"
у грудні 2013 року, що призвело до
завищення від'ємного значення за цей
період на 7924,00 грн. та до завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування на 23539,00 грн. (а.с.199 том 1).

Вказані операції, оформлені договором
№ 9 про надання послуг по зберіганню
товарів від 05.01. 2013 року (а.с.64 том 1),
актами виконаних робіт по наданню
послуг, розрахунками та рахунками, які
виставлялися постачальником послуг
(а.с.65-139 том 1).

За даними зазначеної документації,
впродовж серпня-грудня 2013 року ТОВ
"Шендер" отримало від ТДВ "Рівнехолод"
послуги по зберіганню ягідної
продукції, причому з серпня по грудень
2013 року ці послуги включали в себе
зберігання товару в приміщенні
холодильника при температурі не вище 15
градусів по Цельсію за визначеним у
договорі тарифом та
погрузочно-розгрузочні роботи
електронавантажувачем, а з липня до
початку вересня ці послуги додатково
включали в себе також замороження ягід
в морозильній камері або тунелі, за
визначеним у договорі тарифом.

Акти виконаних робіт за формою і
змістом повністю відповідають Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року в частині вимог що
ставляться до первинного
бухгалтерського документа. Відповідно,
вказані акти слугували належною
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій позивача.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
відхилення доводів податкового органу,
що зміст актів не дає можливості
визначити об'єм отриманих позивачем
від ТДВ "Рівнехолод" послуг та їх
реальну вартість, оскільки, що
стосується номенклатури послуг, то
акти містять посилання на договір, в
якому чітко визначено, як перелік
послуг, так і тарифи за відповідні
послуги, а стосовно їх обсягу, то кожен
акт має додаток, в якому наведено
калькуляцію, чітко і повно визначено
тоннаж продукції, яку отримано ТДВ
"Рівнехолод" на зберігання і
відвантажено із складу зберігання у
певний часовий проміжок, відповідно,
визначено кількість продукції, послуги
по зберіганню і навантаженню якої
проводились у цей часовий проміжок ТДВ
"Рівнехолод" та їх вартість. Крім того,
чітко і повно визначено кількість
послуг за їх видами та їх вартість і у
рахунках, які виставлялися для ТОВ
"Шендер" його контрагентом.

Платіжними дорученнями підтверджено
той факт, що ТОВ "Шендер" оплачувало ТДВ
"Рівнехолод" відповідні послуги по
зберіганню продукції (а.с.55-63 том 3).

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на мишу
територію України) та послуг, б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності; в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на мигну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

В силу вимог пункту 198.2 вказаної статті,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: 1) або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; 2) або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 цієї статті,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку: придбанням (будівництвом
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподаткованих
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 ст.198 Податкового
Кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Беручи до уваги наведені вище норми
законодавства, необхідною умовою для
віднесення до податкового кредиту
сплачених платником у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є підтвердження факту реальності
господарських операцій та факту
придбання таких товарів (послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника, а також підтвердження
відповідних сум податкового кредиту
належними чином оформленими
податковими накладними.

Податковий кредит ТОВ "Шендер"
підтверджено належним чином
оформленими податковими накладними,
виписаними ТДВ "Рівнехолод" (а.с.68, 72, 76,
80, 84, 88, 92, 96, 100, 104, 108, 112, 116, 120, 124, 128, 132, 136,
том 1). Податкові накладні містять всі,
передбачені статтею 201 Податкового
кодексу України, реквізити та
відповідають вимогам наказу
Міністерства фінансів України №1379 від
01.11.2011 року "Про затвердження форми
податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної", що
був чинним до 01.03.2014 року. Вказані
накладні належним чином відображені
позивачем у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних
(а.с.154-177 том 1). І на момент виписування
податкових накладних і на даний час
контрагент позивача - ТДВ "Рівнехолод" є
зареєстрованим платником ПДВ. В ході
перевірки контролюючим органом не було
встановлено розбіжностей за даними
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні Міндоходів
України стосовно задекларованого в
серпні-грудні 2013 року ТОВ "Шендер"
податкового кредиту, тобто контрагент
позивача - ТДВ "Рівнехолод" відобразив
відповідну суму ПДВ у складі своїх
податкових зобов'язань.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність з боку ТОВ "Шендер"
порушень податкового законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"14" липня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю фірма
"Шендер" вул.Кн.Володимира,112,м.Рівне,33009

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,