Справа № 822/4146/14
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4146/14

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Совгири Д. І. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Лозінська
Н.В.,

за участі:

представника відповідача: Шевчука В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Хмельницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року скасувати, прийняти нове рішення
про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи
і, як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повноважних представників не
направив, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та
враховуючи відсутність заперечень
представника відповідача, колегія
суддів вирішила провести розгляд
справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 11.06.2014 року працівниками
відповідача проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
фізичної особи ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податку НОМЕР_1, за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складений
акт №1053/22-18-17-02/НОМЕР_1 від 18.06.2014 року.

В ході перевірки виявлені та
відображені в акті порушення позивачем
вимог:

- п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижене
податкове зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 33 999 грн. 37
коп.;

- п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179, шляхом
неподання декларації про майновий стан
та доходи за 2012 рік.

На підставі акту податковим органом
прийняті податкові повідомлення -
рішення:

- №1104 від 07.07.2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб в
сумі 42 499 грн. 21 коп. (з яких: 33 999 грн. 37
коп. за основним платежем, 8 499 грн. 84
коп. - штрафні санкції);

- №1103 від 07.07.2014 року, яким
застосовані штрафні санкції в сумі 170
грн. по податку на доходи фізичних осіб.

Не погодившись із вказаними рішеннями
позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік не подала, податок на доходи
фізичних осіб до бюджету не сплатила, а
тому оскаржувані рішення відповідача є
правомірними.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що 29.09.2008 року між
позивачем та АТ "Райффайзен Банк Аваль"
укладений кредитний договір.

Листом від 28.12.2012 року АТ "Райффайзен
Банк Аваль" повідомив позивача про
анулювання кредитної заборгованості
за нарахованою їй пенею в розмірі 226
662,46 грн. ( далі - боргове зобов'язання).

У зазначеному листі вказано, що
відповідно до абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164
ПК України сума анульованих боргових
зобов'язань буде включена до
податкового розрахунку доходу,
нарахованого на користь ОСОБА_3 як
позичальника за підсумками звітного
періоду, в якому боргові зобов'язання
було анульовано. Обов'язок сплати
податку на доходи фізичних осіб з
доходу у вигляді суми анульованих
боргових зобов'язань та відображення
суми отриманого доходу у річній
податковій декларації покладений на
ОСОБА_3

Відповідно до матеріалів справи,
позивач податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2012 рік не
подала, податок на доходи фізичних осіб
до бюджету не перерахувала, що й
слугувало підставою для прийняття
оскаржуваних рішень відповідача.
Позивач вважає, що сума анульованих
боргових зобов'язань не є доходом в
розумінні ПК України.

Згідно із абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається у тому числі
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника
податку-боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

З матеріалів справи встановлено та не
спростовано сторонами, що позивач (
боржник) була проінформована особисто
під підпис про анулювання (прощення)
боргу, а сума анульованого боргу
включена до податкового розрахунку
суми доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платника податку за
підсумками звітного періоду, позивач
повинна була самостійно задекларувати
отриманий дохід та сплатити податок з
доходу, однак не виконала даного
обов'язку.

Згідно із п.120.1. ст.120 ПК України
передбачено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання на підставах, визначених
підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на
платника податків накладається штраф
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання.

Оскільки позивач не подала податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік не подала та не сплатила
податок на доходи фізичних осіб до
бюджету, колегія суддів вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідача
правомірними.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
23 грудня 2014 року .

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Совгира Д. І.

Сушко О.О.