Справа № 2а-897/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014р.
Справа № 9104/180624/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Кам'янка-Бузька Львівської області

на постанову Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області від
26.03.2012р. у справі №2-а-897/2011

за позовом ОСОБА_1, м.Кам'янка-Бузька
Львівської області

до управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації,
м.Кам'янка-Бузька Львівської області

про визнання дій неправомірними та
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2009р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до
Кам'янка-Бузького районного суду
Львівської області з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, просила визнати
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації щодо відмови у
перерахунку розміру державної
допомоги при народженні дитини та
виплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі не менше від
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством для дітей до 6 років;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації виплачувати щомісячно
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше від прожиткового
мінімуму, встановленого
законодавством для дітей до 6 років;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації зробити перерахунок
розміру призначеної допомоги при
народженні дитини до суми, кратної 22,6
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого на
день народження дитини та нарахованих
сум допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" до
рівня не менше від прожиткового
мінімуму на місяць та виплатити
заборгованість по даних видах допомог,
що складає 10676,54грн.

Постановою Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 26.03.2012р. у
справі №2-а-897/2011 у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, яка у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задоволити у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 у зв'язку із народженням дитини
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірах, визначених ст.15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", Постановами Кабінету
Міністрів України №1751 від 27.12.2001р. та
№57 від 22.02.2008р.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, регламентуються Законами
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
(далі - Закон №2240-III), "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон
№2811-ХІІ) та іншими Законами і
нормативними актами, що регулюють
порядок та розміри виплати такої
допомоги.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_1 не є
застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин апеляційний суд приходить до
висновку про те, що на відносини щодо
виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку поширювалися норми спеціального
Закону (яким є Закон №2811-ХІІ).

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що до 01.01.2008р. - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007р.
№107-VI "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон №107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№2811-ХІІ, дія якого поширювалась на
осіб, не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом №2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 15
Закону №2811-ХІІ, з врахуванням Рішення
Конституційного Суду України від
09.07.2007р. №6-рп/2007, було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
було внесено відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, згідно зі змінами, внесеними
до статті 13 Закону №2811-ХІІ, його дію
поширено на застрахованих осіб.
Водночас із Закону №2240-III було
виключено статті 40-44. Пункт 2 розділу
ІІІ Закону №107-VI передбачав, що розділ II
цього Закону діє до 31.12.2008р.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону №107-VI ч.1
ст.15 Закону №2811-ХІІ викладено у
наступній редакції: "Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень".

Конституційний Суд України Рішенням
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, у тому числі й пункт 25
розділу II цього Закону щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-III. При цьому,
пункт 23 розділу ІІ Закону №107-VI
неконституційним не визнавався.

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 01.01.2009р. - статті 13, 15 Закону №2811-ХІІ.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001р. №1751 саме на
виконання Закону №2811-ХІІ (п.1). Новий акт
уряду на виконання статті 46 Закону
№835-VI не приймався. Розміри і порядок
виплати допомоги відповідно до Закону
№2240-III на виконання статті 46 Закону
№835-VI Кабінетом Міністрів України не
визначались.

Вимогами п.22 Постанови Кабінету
Міністрів України 27.12.2001р. №1751
передбачено, що відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009р. - 75 відсотками,
з 1 січня 2010р. - 100 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Однак, статтею 15 Закону №2811-ХІІ у
редакції, чинній станом на 01.01.2009р.,
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Разом з тим згідно із статтею 46 Закону
№835-VI та частиною другою статті 45
Закону України №2154-VI "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон
№2154-VI), у 2009 та 2010 роках відповідно
допомога призначається і здійснюється
в розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми законів №835-VI та №2154-VI
неконституційними не визнавались.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України, розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.
Недотримання учасником бюджетного
процесу встановленого цим Кодексом та
іншими нормативно-правовими актами
порядку виконання бюджету згідно зі
статтею 116 зазначеного Кодексу
визнається правопорушенням.

Аналогічна позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
19.11.2013р. у справі №21-382а13.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС
України (в редакції, що була чинна на
час виникнення спірних правовідносин)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України
(в редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин),
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що у запереченні на
адміністративний позов відповідачем
ставилось питання про застосування
строків звернення до суду, тому суд
першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог позивача в
частині нарахування та виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Крім того, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що
виплата передбаченої статтею 15 Закону
№2811-XII допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
2008-2009рр. здійснюється у розмірах і
порядку, визначених Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001р. №1751 (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин).

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації при виплаті на користь
ОСОБА_1 суми одноразової допомоги при
народженні дитини вірно керувалось
нормами Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік", відповідно до
якої допомога при народженні дитини
встановлена у розмірі 8500,00грн. Виплата
допомоги здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400,00грн., решта
протягом наступних 12 місяців рівними
частинами у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.
Відповідні положення вказаного Закону
у встановленому порядку не були
визнані Конституційним Судом України
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), відтак,
при виплаті такої допомоги відповідач
діяв у відповідності з вказаним
Законом.

Із врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, апеляційний суд приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Кам'янка-Бузька Львівської області на
постанову Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 26.03.2012р. у
справі №2-а-897/2011 за позовом ОСОБА_1,
м.Кам'янка-Бузька Львівської області до
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації,
м.Кам'янка-Бузька Львівської області
про визнання дій неправомірними та
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, - залишити без задоволення.

2. Постанову Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області від
26.03.2012р. у справі №2-а-897/2011 за позовом
ОСОБА_1, м.Кам'янка-Бузька Львівської
області до управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації, м.Кам'янка-Бузька
Львівської області про визнання дій
неправомірними та стягнення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга