Справа № 818/8083/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
м.Київ
К/800/9833/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Кліменченка С.В.,

відповідача - Борисова Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Сумської
митниці Міндоходів на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 13 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року у справі за позовом Приватного
виробничого підприємства «Вибір» до
Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Приватне виробниче
підприємство «Вибір» звернулось до
суду з позовом до Сумської митниці
Міндоходів, в якому просило скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 25 вересня 2013 року
№805130000/2013/000171/1 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
транспортних засобів комерційного
призначення від 25 вересня 2013 року
№805130000/2013/00178.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про безпідставність
винесення відповідачем рішення про
коригування митної вартості та її
визначення за резервним методом,
оскільки ним надано всі необхідні
документи для визначення митної
вартості товару за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
Вважає, що прийняті відповідачем
рішення про визначення митної вартості
та картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України є
протиправними та необґрунтованими.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року, адміністративний позов
задоволено в повному обсязі.

При винесенні рішень суди попередніх
інстанцій виходили із безпідставності
та неправомірності коригування
митницею заявленої позивачем митної
вартості товару, недоведеності
відповідачем обставин, які б свідчили
про неправильність визначення
позивачем митної вартості товару та
наявності підстав для застосування
резервного методу визначення митної
вартості та відмови у здійсненні
митного оформлення товару.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Сумська митниця Міндоходів звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права, просить судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про правомірність визначення
митної вартості із застосуванням
резервного методу у зв'язку з виявленою
невідповідністю задекларованої
позивачем митної вартості інформації
та ненаданням декларантом
витребуваних документів, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Позивач проти касаційної скарги
заперечує, просить залишити її без
задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 24 вересня 2013 року Приватним
виробничим підприємством «Вибір»
подано до Сумської митниці митну
декларацію №805130000/2013/008818 від 22 вересня
2013 року для здійснення митного
оформлення ввезеного на підставі
контракту від 16 липня 2013 року №АВ1310561,
укладеного між позивачем та ICOF Europe GmbH
(Німеччина) товару - пальмітинової
кислоти MASCID 1680.

Митна вартість товарів визначена
позивачем за ціною контракту, тобто за
основним методом визначення митної
вартості товарів.

На підтвердження митної вартості
товару до вантажної митної декларації
позивачем додано: контракт від 16 липня
2013 року №АВ1310561; інвойс від 06 серпня 2013
року №АК1320477; сертифікат аналізу від 06
серпня 2013 року; сертифікат походження
від 06 серпня 2013 року; накладна та
відомості вагонів і контейнерів від 19
вересня 2013 року.

Під час здійснення митного контролю
митним органом 24 вересня 2013 року
зроблений електронний запит щодо
надання додаткових документів на
підтвердження митної вартості товару,
а саме: банківські платіжні документи,
що підтверджують вартість товару та
містять реквізити необхідності для
ідентифікації товару; договір із
третіми особами; каталоги,
прейскуранти, прас-листи виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціальними експертними
організаціями.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої позивачем митної вартості
товарів позивачем подано митному
органу наступні документи: коносамент
від 06 серпня 2013 року; платіжне
доручення в іноземній валюті від 05
серпня 2013 року; виписку банку АТ
«Сбербанк Росія» від 05 серпня 2013 року;
проформа інвойс від 16 липня 2013 року №РП
310561.

25 вересня 2013 року митним органом
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №805130000/2013/000171/1,
відповідно до якого митну вартість
визначено з використанням
другорядного - резервного методу, за
ціною попередньої ВМД.

Також 25 вересня 2013 року відповідачем
винесена картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів
транспортних засобів комерційного
призначення №805130000/2013/00178 та зазначено
про необхідність ПВП «Вибір» здійснити
заповнення та подання нової митної
декларації у відповідності з рішенням
про коригування митної вартості товару
від 25 вересня 2013 року №805130000/2013/000171/1.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу;
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу
України передбачено право митного
органу з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, а
у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
товару всі необхідні основні та
додаткові документи, що передбачені
ст.53 Митного кодексу України. Подані
документи містили достовірні дані, які
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами
ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими
висновки судів попередніх інстанцій,
що позивачем подано до митниці повний
та достатній пакет документів на
підтвердження повноти і достовірності
заявленої митної вартості товару за
основним методом; відповідачем не
підтверджено належними доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару, чи відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за цей товар; правильність визначення
митної вартості позивачем за основним
методом відповідачем не спростована,
наявність належних підстав для
коригування митної вартості
відповідачем не доведена.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді