Справа № 815/4564/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4564/14

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Єршової
А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу Красноокнянського
районного центру зайнятості на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Красноокнянського районного центру
зайнятості про визнання протиправним
та скасування наказу в частині
призначення допомоги по безробіттю,
зобов'язання призначити та виплатити
допомогу по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Красноокнянського районного центру
зайнятості про визнання протиправним
та скасування наказу №НТ140728 від
28.07.2014р. в частині відмови позивачу у
призначенні допомоги по безробіттю,
зобов'язання призначити та виплатити
допомогу по безробіттю з 28.07.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відмова відповідача щодо
надання йому статусу безробітного та
виплати відповідної допомоги з
посиланням на те, що позивач вже
перебував на обліку в центрі
зайнятості та отримував допомогу по
безробіттю є незаконною, оскільки при
поновленні його на роботі та при
виплаті вимушеного прогулу, з рахунку
позивача Міністерством доходів і
зборів України було повернуто
Красноокнянськоу районному центру
зайнятості всю суму допомоги по
безробіттю, яку ОСОБА_2 отримав за
період з 10.07.2012р. по 11.04.2013р. в розмірі
20042,66 грн.

Красноокнянський районний центр
зайнятості проти позову заперечив,
зазначивши, що при прийнятті рішення
щодо призначення позивачу допомоги по
безробіттю центром зайнятості було
враховано, що ОСОБА_2 було знято з
попередньої реєстрації в центрі
зайнятості з причини невідвідування
Центру без поважних причин, а не у
зв'язку з поновленням його на роботі за
рішенням суду, а також те, що позивач не
був працевлаштований з моменту
попередньої реєстрації та не сплачував
страхові внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. В
задоволенні позову відповідач просив
відмовити.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10.09.2014р.
позов задоволено в повному обсязі.

Приймаючи вказане рішення суд виходив
з того, що на виконання вимог ч.4 ст.35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», Міністерством доходів і
зборів України, під час виплати ОСОБА_2
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, на користь Красноокнянського
районного центру зайнятості повернуто
одержану позивачем за період з 10.07.2012р.
по 11.04.2013р. допомогу по безробіттю у
розмірі 20042,66 грн. Вказане, на думку
суду, свідчить про те, що ОСОБА_2 у
період з 21.06.2012р. по 17.04.2014р. перебував у
трудових відносинах з Південною
митницею Міндоходів, у зв'язку з чим до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття були
сплачені відповідні внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Красноокнянський районний
центр зайнятості подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції як таке,
що прийняте із неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи, та прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_2 залишити
без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що
висновок суду першої інстанції про
сплату за період з 21.06.2012р. по 17.04.2014р.
страхових внесків до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття є помилковим,
оскільки дана обставина не
підтверджена жодним доказом у справі.
Суд не звернув уваги на наданий центром
зайнятості витяг з реєстру
персональних карток по безробітному
ОСОБА_2, з якого вбачається, що
заробітна плата (дохід), з якої
сплачується єдиний соціальний внесок,
частина якого надходить до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, нарахована та
виплачена Південною митницею
Міндоходів позивачу по квітень 2013 року.
Отже, з квітня 2013 року по день звернення
до центру зайнятості 28.07.2014р. позивач не
мав доходу з Південної митниці
Міндоходів у вигляді заробітної плати,
а тому не може вважатися, що він
перебував з Митницею у трудових
відносинах з 21.06.2012р. по 17.04.2014р.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
20.05.2014р. ОСОБА_2 звернувся до
Красноокнянського районного центру
зайнятості із заявою, у якій, з
урахуванням вимог ст.ст.22, 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», просив поставити
його на облік як безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.

Наказом Красноокнянського районного
центру зайнятості від 28.07.2014р. №НТ 140728
«Про прийняття рішень службою
зайнятості, передбачених Законами
України «Про зайнятість населення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та нормативними актами
щодо їх застосування», поновлено
ОСОБА_2 статус безробітного з 28.07.2014р.,
та відмовлено у призначенні допомоги
по безробіттю, про що свідчить наявний
у матеріалах справи Витяг
Красноокнянського районного центру
зайнятості з наказів про прийняті
рішення по особі ОСОБА_2

Підставою для відмови позивачу у
призначенні допомоги по безробіттю
стало те, що ОСОБА_2 не був
працевлаштований після перебування на
обліку в центрі зайнятості та не має
страхового стажу, який дає право на
отримання допомоги по безробіттю.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про
визнання протиправним та скасування
наказу №НТ140728 від 28.07.2014р. в частині
відмови у призначенні допомоги по
безробіттю та зобов'язання призначити
та виплатити допомогу по безробіттю з
28.07.2014р., суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивач перебував у
трудових відносинах з Південною
митницею Міндоходів, у зв'язку з чим до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття були
сплачені відповідні внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Колегія суддів
погоджується з таким висновком
Одеського окружного адміністративного
суду. При цьому, апеляційний суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги мають застраховані
особи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
«Про зайнятість населення» держава
гарантує працездатному населенню у
працездатному віці в Україні виплату
безробітним в установленому порядку
допомоги по безробіттю матеріальної
допомоги по безробіттю, матеріальної
допомоги по безробіттю членам сім'ї,
які перебувають на їх утриманні, та
інших видів допомоги.

Статтею 11 Закону України «Про
зайнятість населення» встановлено, що
громадяни мають право на соціальний
захист у сфері зайнятості згідно із
законодавством України про зайнятість.
Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про зайнятість населення» держава
створює умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм, у тому числі, виплату в
установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Згідно ст.22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними.

Порядком реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№198 від 20.03.2013р., передбачено, що статус
безробітного надається особам, які
зазначені у ч.1 ст.43 Закону України «Про
зайнятість населення», з першого дня
реєстрації у територіальному органі на
підставі заяви за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, у разі відсутності
підходящої роботи, підбір якої
здійснюється відповідно до статті 46
зазначеного Закону.

Відповідно до п.6.2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України №307 від 20.11.2000р.,
допомога по безробіттю призначається
на підставі особистої заяви
безробітного, довідки (довідок) про
середню заробітну плату (дохід) за
останнім місцем (декількома місцями)
роботи чи служби, трудової книжки,
військового квитка, копії
цивільно-правового договору, за
пред'явленням, у разі наявності,
свідоцтва про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
паспорта або іншого документа, що
посвідчує особу.

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» із роботодавця, у тому
числі, утримуються сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом Державної митної служби
України №2279-к від 20.06.2012р., за порушення
Присяги державного службовця,
відповідно до ст.17, п.6 ч.1 ст.30 Закону
України «Про державну службу», з
21.06.2012р. припинено перебування на
державній службі в митних органах
ОСОБА_2

Наказом Красноокнянського районного
центру зайнятості №НТ120710 від 10.07.2012р.
ОСОБА_2 надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю, відповідно до п.1 ст.23
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Наказом Красноокнянського районного
центру зайнятості №НТ130731 від
31.07.2013року припинено виплату позивачу
допомоги по безробіттю з 05.07.2013р.
відповідно до п.п.12 п.1 ст.31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» - у зв'язку з
закінченням строку її виплати.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013р. у
справі №1570/4490/2012, задоволено частково
адміністративний позов ОСОБА_2 Визнано
протиправним та скасовано Наказ
Державної митної служби України №1279-к
від 20.06.2012р. в частині припинення з
21.06.2012р. перебування на державній
службі в митних органах України
інспектора митного поста «Платонове»
Південної митниці - ОСОБА_2, та
присуджено до стягнення на користь
ОСОБА_2 з Південної митниці середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 21.06.2012р. по 11.04.2013р.

На виконання зазначеної постанови
Державною митною службою України
видано Наказ №1102-к від 04.12.2013р. «По
особовому складу митних органів», яким
скасовано п.1 Наказу Державної митної
служби України №1279-к від 20.06.2012р. в
частині припинення з 21.06.2012р.
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_2,
інспектора митного поста «Платонове»
Південної митниці.

Відповідно до Наказу Державної митної
служби України №1102-к від 04.12.2013р.,
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013р. у
справі №1570/4490/2012 та на виконання ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2013р. у
цій же справі, Південною митницею
Міндоходів 08.04.2014р. видано Наказ №257-о
«Про звільнення ОСОБА_2», яким у зв'язку
зі скороченням штатної численності
позивача звільнено з посади інспектора
митного поста «Платонове» Південної
митниці з 11.04.2013р., відповідно до п.1 ч.1
ст.40 КЗпП України.

Права, обов'язки та відповідальність у
сфері страхування на випадок
безробіття встановлені розділом VII
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до положень ст.ст. 34, 35
вказаного Закону, в залежності від
підстав з яких застраховані особи
втратили заробітну плату та роботу
законодавець встановлює
відповідальність роботодавців за
шкоду, заподіяну Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття внаслідок
невиконання або неналежного виконання
обов'язків, а Фонд в свою чергу
наділений правом стягувати з
роботодавця суму страхових коштів та
вартість соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття вартість
соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду виникає тільки
у тому випадку, якщо невиконання
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю
потягло за собою незаконне звільнення
з роботи застрахованої особи, і саме
через цю подію така особа втратила
заробітну плату і була вимушена стати
на облік як безробітна та отримувати
страхові виплати.

Колегією суддів встановлено, що при
виконанні постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2013р. по адміністративній справі
№1570/4490/2012, щодо виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
період з 21.06.2012р. по 11.04.2013р.,
Міністерством доходів і зборів України
повернуто на користь
Красноокнянського районного центру
зайнятості, одержану ОСОБА_2 у період з
10.07.2012р. по 11.04.2013р., допомогу по
безробіттю у розмірі 20042,66 грн.

З вказаного слідує, що у період з
21.06.2012р. по 11.04.2013р. позивач перебував у
трудових відносинах з Південною
митницею Міндоходів та за вказаний
період до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття були
сплачені відповідні внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Зазначене,
також, спростовує твердження
відповідача, що при черговому
зверненні до центру зайнятості у
позивача закінчився дворічний термін,
протягом якого виплачується допомога
по безробіттю.

Заперечуючи проти позову та в
обґрунтування вимог апеляційної
скарги Красноокнянський районний
центр зайнятості, з посиланням на ч.1
ст.22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», зазначає, що за даними
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування страховий
стаж позивача протягом 12 місяців, що
передували реєстрації його як
безробітного, становить менше ніж
шість місяців, що виключає призначенню
допомоги по безробіттю. З квітня 2013
року по день звернення до центру
зайнятості ОСОБА_2 не мав доходу з
Південної митниці у вигляді заробітної
плати.

Колегія суддів критично ставиться до
таких тверджень апелянта, оскільки
частиною 2 статті 22 зазначеного Закону
встановлено, що застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
мають страховий стаж менше шести
місяців або звільнені з останнього
місця роботи з підстав, передбачених
статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40,
статтями 41 і 45 Кодексу законів про
працю України, особи, зазначені у
частині другій статті 6 цього Закону,
мають право на допомогу по безробіттю у
мінімальному розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» допомога по безробіттю
особам, зазначеним у частині другій
статті 22 цього Закону, виплачується у
мінімальному розмірі, який
встановлюється правлінням Фонду.

На підставі викладеного та враховуючи,
що виплачену ОСОБА_2 допомогу по
безробіттю при попередній реєстрації
його в центрі зайнятості було
повернено Красноокнянському районному
центру зайнятості, тому колегія суддів
погоджується з висновком Одеського
окружного адміністративного суду про
наявність підстав для призначення
позивачу допомоги по безробіттю на
підставі поданої ним 20.05.2014р. заяви. А
відтак, наказ від 28.07.2014р. №НТ140728 в
частині відмови ОСОБА_2 у призначенні
допомоги по безробіттю підлягає
скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
скасування рішення суду та задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ст. 200 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноокнянського
районного центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено
12.12.2014р.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.