Справа № 2а-10812/10/0470
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/41263/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.05.2011

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2013

у справі № 2а-10812/10/0470

за позовом Північної міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про застосування та стягнення штрафних
санкцій з конфіскацією грального
обладнання, стягнення прибутку від
азартних ігор, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.05.2011, яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2013,
відмовлено у задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної зі сторін, які беруть
участь у справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження, у відповідності до п.2 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
було проведено перевірку
розважального комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в якому директором є
відповідач.

За результатами перевірки вказаного
приміщення складено протокол огляду та
вилучення від 27.03.2010, яким встановлено,
що в приміщенні розважального
комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходилось
сім гральних автоматів EXTREMA SLOTS LINE
виробництва ТОВ «MAXIMA PLUS» (Україна) з
серійними номерами ВИ-2 №№12994-1300, які
були ввімкнені та перебували в
працюючому стані. Вказане гральне
обладнання передано на відповідальне
зберігання відповідачу, що
підтверджується наданою ним розпискою.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3,
відвідувачі віддавали гроші за
проведення азартної гри касиру ОСОБА_4,
після чого вона запускала гру.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5, його
дружина ОСОБА_4 перебувала у фактичних
трудових відносинах фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 на посаді касира.
27.03.2010 в приміщенні розважального
комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» перебувало
сім гральних автоматів, які були
ввімкнені та перебували в працюючому
стані. Вказані автомати
використовувались директором ОСОБА_2 з
метою організації грального бізнесу,
який є орендатором вказаного грального
обладнання.

Свідок ОСОБА_6 засвідчив, що 27.03.2010 його
друг ОСОБА_7 зробив ставку в азартній
грі у розмірі 20,00 грн. в розважальному
комплексі «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Гроші
він віддав касиру, яка після цього
запустила гру.

Позовні вимоги податковий орган
мотивує тим, що відповідачем було
порушено вимоги статті 2 Закону України
"Про заборону грального бізнесу в
Україні", в період дії якої відповідач
здійснював заборонену діяльність з
надання послуг у сфері грального
бізнесу за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що матеріали податкової перевірки та
письмові показання свідків не
підтверджують факти внесення гравцями
ставок та отримання останніми виграшу
(призу), крім того, не встановлено
отримання відповідачем прибутку від
здійснення організації та проведення
азартних ігор.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин у
справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заборону грального бізнесу», гральний
бізнес - діяльність з організації та
проведення азартних ігор у казино, на
гральних автоматах, у букмекерських
конторах та в електронному
(віртуальному) казино, що здійснюють
організатори азартних ігор з метою
отримання прибутку; азартна гра -
будь-яка гра, умовою участі в якій є
внесення гравцем ставки, що дає змогу
отримати виграш (приз), і результат якої
повністю або частково залежить від
випадковості.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.

Статтею 3 Закону визначено, що до
суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.
Застосування санкцій, зазначених у
частині першій цієї статті,
здійснюється за рішенням суду,
ухваленого за позовом органів
державної податкової служби.

При цьому, слід зазначити, що санкція у
вигляді конфіскації грального
обладнання полягає у примусовому
позбавленні суб'єкта правопорушення
права власності на таке обладнання. А
відтак, за правопорушення, вчинене
однією особою, не може притягуватись до
відповідальності інша особа.
Відповідно, конфіскованим може бути
лише те гральне обладнання, яке
належить на праві власності суб'єкту
правопорушення.

В даному випадку судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин щодо
виявлених порушень під час проведеної
перевірки розважального комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, не розглянуто питання
щодо приналежності вказаного
приміщення та заявленого до
конфіскації майна відповідачу, та
відповідно, підтвердження факту
здійснення в даному приміщенні саме
відповідачем грального бізнесу за
матеріальну винагороду.

Також, судам слід врахувати, що у разі
встановлення обставини, що гральне
обладнання не належить на праві
власності суб'єкту господарювання, що
використовує для організації і
проведення азартних ігор таке гральне
обладнання, позов може бути задоволено
лише в частині застосування штрафу,
передбаченого статтею 3 «Про заборону
грального бізнесу в Україні».

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі, щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до
уваги вищезазначене та прийняти
законне і обґрунтоване рішення
відповідно до норм матеріального,
процесуального права, надати належну
правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.05.2011 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2013 скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль