Справа № 2а/1770/1164/2012
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/79050/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Островича С.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року

у справі № 2а/1770/1164/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) до
Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби
(далі - Гощанська МДПІ Рівненської
області ДПС; відповідач) задоволено
повністю. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення
№ від 01 грудня 2011 року та №
від 01 грудня 2011 року. Присуджено на
користь ФОП ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 1 731,29 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Постановою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року
апеляційну скаргу Гощанської МДПІ
Рівненської області ДПС задоволено,
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24
травня 2012 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, позивач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08
листопада 2012 року та залишення в силі
постанови Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2008 року по 07 листопада
2011 року, за результатами якої складено
акт № 525/17- від 15
листопада 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 01 грудня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 162 187,50 грн. (129
750,00 грн. - основний платіж, 32 437,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), та
податкове повідомлення-рішення №
від 01 грудня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 510,00 грн. (0,00 грн. -
основний платіж, 510,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем пунктів 1.3, 1.15 статті 1,
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту
4.2 статті 4, пункту 7.1 статті 7,
підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8,
пункту 17.1 статті 17, пункту 19.2 статті 19,
підпунктів 20.3.1, 20.3.2 пункту 20.3 статті 20
Закону України від 22 травня 2003 року
№ 889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 889-IV) у зв'язку з
неутриманням та неперерахуванням в 2009 -
2010 роках до бюджету податку з доходів,
виплачених на користь фізичних осіб за
придбані в них ягоди чорниці та горіхи.

Крім того, контролюючий орган
дійшов висновку про порушення
позивачем пункту 181.1 статті 181, пунктів
183.1, 183.2, 183.3, 183.4 статті 183 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - ПК України) з огляду на неподання
декларацій з податку на додану
вартість за період з квітня 2011 року по
листопад 2011 року, тобто за період, коли
ФОП ОСОБА_3
повинен був зареєструватись платником
податку на додану вартість, але не
звернувся до Гощанської МДПІ
Рівненської області ДПС з відповідною
заявою.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про повне задоволення позову
та відмовляючи в його задоволенні, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про обґрунтованість здійснених
податковим органом донарахувань.

Колегія суддів із зазначеними доводами
погодитись не може, виходячи з таких
підстав.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону
№ 889-IV податковим агентом, зокрема, є
фізична особа, що є суб'єктом
підприємницької діяльності чи
здійснює незалежну професійну
діяльність, яка використовує найману
працю інших фізичних осіб, щодо виплати
заробітної плати (інших виплат та
винагород) таким іншим фізичним особам.

При цьому слід враховувати, що за
змістом частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) визначено, що первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3
розділу ІІ Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків-фізичними особами,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 24
грудня 2010 року № 1003 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно,
зокрема, зазначити первинні документи,
на підставі яких вчинено записи з
обліку, та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Однак, в акті перевірки №
525/17- від 15 листопада 2011 року
відсутні посилання на первинні
документи, які б підтверджували
придбання позивачем ягід чорниці та
горіхів саме у фізичних осіб, розмір
виплаченого їм доходу та сам факт
виплати такого доходу фізичним особам,
що, зокрема, унеможливлює визнання
податкового повідомлення-рішення №
від 01 грудня 2011 року таким, що
прийняте законно та обґрунтовано.

Крім того, відповідно до пункту 46.1
статті 46 ПК України податковою
декларацією є документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків-фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 10 розділу І Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 25
січня 2011 року № 41 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що податкова звітність
подається до органу державної
податкової служби особою, яка
зареєстрована платником податку на
додану вартість згідно з вимогами
розділу V Кодексу.

За загальними принципами юридичної
відповідальності заходи
відповідальності можуть
застосовуватись до особи лише в разі
існування в неї об'єктивної можливості
уникнути протиправності діяння. Таким
чином, оскільки в особи, яка не
зареєстрована платником податку на
додану вартість, відсутнє право (а
відтак і об'єктивна можливість)
подавати звітність з цього податку, то
штрафні санкції за неподання
декларацій з податку на додану
вартість у такому випадку до цієї особи
не застосовуються.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суд апеляційної
інстанції помилково скасував
постанову суду першої інстанції, яка є
законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Острович С.Е.