Справа № 820/17428/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2014 р.
№ 820/17428/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін:
позивач - Дикий Я.П., відповідача 1 -
Серпутько А.С., відповідача2 - не
прибув, 3-я особа - Повова Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") до
1. Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України м. Києва
Молдованової Галини Миколаївни, 2.
Відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції у Харківській
області, 3-тя особа Науково-технічне
приватне підприємство "ДІНАС" про
визнання протиправними дій та
зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк")
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати
протиправними дії державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України м. Київ Молдованової
Галини Миколаївни щодо відмови ПАТ
«ВіЕйБі Банк» у проведенні державної
реєстрації речових прав та їх обтяжень
(щодо права власності) на об'єкт
нерухомого майна: нежитлові приміщення
підвалу №1-19, 19а, 196, 20-22, 22а, 23-35; 1-го
поверху №1-63, І; 2-го поверху №1-9, II, IV; 3-го
поверху №1-14 ІДІ в літ. «Ш-3» загальною
площею 2 664,0 кв.м., розташовані за
адресою м. Харків, вул. Академіка
Павлова, буд. 120 та зобов'язати відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції у Харківської області провести
державну реєстрацію речових прав та їх
обтяжень (щодо права власності) ПАТ
«ВіЕйБі Банк» на предмет іпотеки -
об'єкт нерухомого майна: нежитлові
приміщення підвалу №1-19, 19а, 196, 20-22, 22а,
23-3.5; 1-го поверху №1-63,1; 2-го поверху №1-9,
II, IV; 3-го поверху №1-14 ІДІ в літ. «Ш-3»
загальною площею 2 664,0 кв.м., розташовані
за адресою м. Харків, вул. Академіка
Павлова, буд. 120.

В обґрунтування заявлених вимог,
представник позивача зазначив, що
позивач звернувся до Реєстраційної
служби Харківського районного
управління юстиції Харківської
області із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень щодо
об`єкту нерухомого майна загальною
площею 2664, 00кв.м , який розташований за
адресою: м. Харків, вул. Академіка
Павлова, 120. Проте, 03.09.2014року державним
реєстратором ДРС України м. Києва
Молодованою Г.М., якому передано
матеріали реєстраційної справи на
підставі Наказу Міністерства юстиції
України від 02.04.2013року № 607/5 «Про заходи
щодо взаємодію органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб»
було прийнято рішення № 15537343 про
відмову у проведенні зазначених
реєстраційних дій, у зв'язку з тим, що
подані позивачем документи не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Позивач вважає, що вказане
рішення є необґрунтованим, незаконним
та таким, що не відповідає вимогам
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень № 868, а
отже порушує його права та законні
інтереси, на підставі чого, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти заявлених позовних
вимог, представник відповідача 2
зазначив, що саме Відділ державної
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби ХМУ у Харківській
області не є належним відповідачем по
справі, оскільки до його компетенції не
віднесено вирішення зазначеного
позивачем питання, з огляду на те, що
оскаржуване рішення про проведення
державної реєстрації прийняте
державним реєстратором ДРС України м.
Києва Молодованою Г.М., якій передано
матеріали реєстраційної справи на
підставі Наказу Міністерства юстиції
України від 02.04.2013року № 607/5 «Про заходи
щодо взаємодію органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб».

Представник третьої особи, заперечуючи
проти задоволення позовних вимог
зазначив, що позивачем подано до
реєстраційної служби документи, які не
узгоджуються між собою в частині
визначення типу та площі об'єкта
нерухомого майна.

Представник позивача, відповідача 2 та
3-ї особи у судовому засіданні
підтримали свої правові позиції по
справі.

Відповідач 1, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у зазначене судове
засідання не прибув, своєї правової
позиції з приводу заявлених позовних
вимог не висловив.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.07.2014 року Реєстраційною службою
Харківського районного управління
юстиції зареєстровано заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (реєстраційний номер 7518250) для
проведення державної реєстрації права
власності та їх обтяжень на об`єкт
нерухомого майна, що розташований за
адресою: м. Харків, вул. Академіка
Павлова, 120.

03.09.2014року року державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби України Молдовановою Г.М.
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 15537343.

Вказану відмову мотивовано тим, що в
процедурі розгляду заяви встановлено,
що згідно договору іпотеки від 30.01.2009
року загальна площа нежитлових
приміщень в літері «Ш-3» становить 2264
кв.м., свідоцтвом від 15.08.2005року визнано
право власності на нежитлові
приміщення загальною площею 2672, 4 кв.м,
у письмові вимозі зазначено площу 2264
кв.м. Крім того, заявником подано
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 16.01.2006року по справі №
2-5688/06, яким визначається право
власності на громадський будинок
салон-магазин непродовольчих товарів
загальною площею 2664 кв.м. Таким чином,
подані документи не узгоджуються між
собою в частині визначення типу та
площі об'єкта нерухомого майна, а тому в
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень слід відмовити.

Перевіряючи правомірність дій
відповідача 1 щодо відмови позивачу у
проведенні державної реєстрації та
фактичну обґрунтованість мотивів, які
покладені відповідачем в основу
оскаржуваного рішення, суд дійшов
висновку про наступне.

Суд зазначає, що у своїй діяльності, при
проведені державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, державний реєстратор
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції керується
Конституцією України, Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
"Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядком надання інформації з
"Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013р (Порядок № 868).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (в
редакції Закону, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Обов'язковість процедури реєстрації
речових прав встановлена ч. 3 ст. 3
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", відповідно до
якої права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту
такої реєстрації.

Виходячи з положень ст. 9 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державний реєстратор в процедурі
розгляду заяви про реєстрацію речових
прав на нерухоме майно повинен
встановити відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2)встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрації прав та їх обтяжень,
відмову в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації
прав.

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком (п.36
Порядку № 868).

Тобто, за вимогами Закону № 1952 та
вищезазначеного Порядку № 868,
підставою для проведення державної
реєстрації перш за все є документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п 37 Порядку № 868,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є:1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат;3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат;4) видані нотаріусом
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати;5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону;6) свідоцтво про право власності,
видане органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат;7) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно чи його
дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею;10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно;11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації; 15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність; 16) інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно по п.1 ст.16 Закону, заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції надана заява про державну
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна: нежитлові приміщення
підвалу №1-19, 19а, 196, 20-22, 22а, 23-35; 1-го
поверху №1-63, І; 2-го поверху №1-9, II, IV; 3-го
поверху №1-14 ІДІ в літ. «Ш-3» загальною
площею 2 664,0 кв.м., розташовані за
адресою м. Харків, вул. Академіка
Павлова, буд. 120.

Вказані об`єкти перейшли у власність до
позивача внаслідок не виконання 3-ю
особою умов кредитних договорів, які
були укладені 15.06.2006 ркоу між ПАТ
"ВіЕйБі Банк" та НТПП "Дінас" № 124 від
15.06.2006р., № 125 від 15.06.2006р., № 329 від
30.07.2007р., в якості забезпечення
виконання зобов`язань за якими
укладено також іпотечні договори № 133
від 30.01.2009р., р. № 137 від 30.01.2009р., р. № 139
від 30.01.2009р. відповідно.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про
іпотеку", у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону
України "Про іпотеку" сторони
іпотечного договору можуть вирішити
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.
Позасудове врегулювання здійснюється
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в іпотечному договорі, або
згідно з окремим договором між
іпотекодавцем і іпотекодержателем про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
підлягає нотаріальному посвідченню,
який може бути укладений одночасно з
іпотечним договором або в будь-який час
до набрання законної сили рішенням
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно ст.37 Закону України "Про
іпотеку", іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. Рішення про
реєстрацію права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки, може бути
оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми
законодавства, законодавцем чітко
передбачений порядок набуття права
власності на предмет іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання по
договору перед Іпотекодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи,
об'єктом договору іпотеки № 133 від
30.01.2009р. в редакції Договору від 15.04.2012р.
р. № 567 про внесення змін та доповнень
до іпотечного договору, укладеного 0
січня 2009р., посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за № 133,
змінено предмет іпотеки на вежитлові
приміщення підвалу № 1-19, 19а, 196, 20-22, 22а,
23-35, 1-го поверху № 10, 11, 12. 25-53, 55-57, 59-63, І,
2-го поверху № II, IV; 3-го поверху № 1-14, І, II
в літ. «Ш-3», загальною площею 2 060,9 .м., що
розташовані за адресою: м. Харків, вул.
Академіка Павлова, буд. 120.

Об'єктом договору іпотеки № 137 від
30.01.2009р. в редакції Договору від 25.04.2012р.
р. № 569 про внесення змін та доповнень
до іпотечного договору, укладеного 30
січня 2009р,, посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за № 133,
змінено предмет іпотеки на нежитлові
приміщення"підвалу № 1-19, 19а, 196, 20-22, 22а,
23-35 1-го поверху № 10, 11, М, 25-53, 55-57, 59-63, І,
2-го поверху № II, IV; 3-го поверху № 1-14, І, II
в літ. «Ш-3», загальною площею 2 060,9 квлі.,
що розташовані за адресою: м. Харків,
вул. Академіка Павлова, буд. 120.

Об'єктом договору іпотеки № 139 від
30.01.2009р. в редакції Договору від 25.04.2012р.
р. № 571 про внесення змін та доповнень
до іпотечного договору, укладеного 30
січня 2009р., посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за № 133,
змінено предмет іпотеки на нежитлові
приміщення підвалу № 1-19, 19а, 196, 20-22, 22а,
23-35, 1-го поверху № 10, 11, 12, 25-53, 55-57, 59-63, І,
2-го поверху № II, IV; 3-го поверху № 1-14, І, II
в літ. «Ш-3», загальною площею 2 060,9 кв.м.,
що розташовані за адресою: м. Харків,
вул. Академіка Павлова, буд. 120.

Як вбачається з матеріалів спарви, у
відповідності до вимог п 37 Порядку № 868,
до вказаної заяви представником
позивача долучено пакет документів,
зокрема: Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від
13.02.2006року, а саме на нежитлову будівлю
літ "Ш-3", загальною площею 2664,0 кв.м., який
виданий на підставі свідоцтва про
право власності від 15.08.2005 року, в якому
зазначена площа приміщень у розмірі 2672,
4кв.м., витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від
15.08.2006року, а саме на нежитлову будівлю
літ "Ш-3", в якому зазначена площа
приміщень у розмірі 2672, 4кв. м., а також
кредитні договори, укладені між ПАТ
"ВіЕйБі Банк" та НТПП "Дінас" № 124, № 125
від 15.06.2006р., № 329 від 30.07.2007р., в якості
забезпечення виконання зобов`язань за
якими укладено також іпотечні
договори № 133 від 30.01.2009р., р. № 137 від
30.01.2009р., р. № 139 від 30.01.2009р. відповідно
та копію рішення Московського
районного суду м. Харкова від 16.01.2006року
по справі № 2-5688/06, в резолютивній
частині якого визнано право власності
за НТПП "Дінас" на громадський будинок
салон-магазин непродовольчих товарів
літ. "Ш-3", загальною площею 2664, 0 кв.м,
який розташований за адресою м. Харків,
вул. Академіка Павлова, 120. Вказані
обставини не заперечувались
представниками позивача у судовому
засіданні.

Приписами п.4 ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та п.15
Порядку № 868 передбачено, що державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; 4) наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону; 5)
наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний реєстратор, проаналізувавши
зміст поданих позивачем документів,
встановив факт, що подані документи не
узгоджуються між собою в частині
визначення типу та площі об`єкта
нерухомого майна. Так, згідно договорів
іпотеки, з урахуванням відповідних
доповнень, загальна площа нежитлових
будівель в літері "Ш-3" становить 2060,9 кв.
м., свідоцтвом від 15.08.2005року визанно
право власності на нежитлові
приміщення загальною площею 2672, 4 кв. м,
у письмових вимогах від 13.05.2014року
зазначена площа 2664 кв. м, а рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 16.01.2006року по справі № 2-5688/06
визначається право власності на
громадський будинок салон-магазин
непродовольчих товарів площею 2664 кв. м.

Щодо встановлених відповідачем 1
обставин, представник позивача
зазначив, що вони не мають
першочергового значення для вирішення
питання про проведення відповідних
реєстраційних дій, оскільки
Реєстраційна служба, перш за все, на
думку позивача, мала звернути увагуна
те, що п. 46 Порядку № 868 чітко
встановлено, що підставою для
проведення державної реєстрації права
ласності за Іпотекодержателем є саме
договір іпотеки, що містить відповідне
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Окрім того, суд звертає увагу, що
предметом даного адміністративного
позову є оскарження рішення державного
реєстратора про відмову у вчинення
відповідних реєстраційних дій, у той
час як правова позиція позивача
грунтується на п. 46 Порядку № 868.

Також, суд вважє за необхідне звернути
увагу, що приписами п.2.2. Іпотечного
договору чітко передбачено, що
нежитлові приміщення належать
Іпотекодавцю на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва від
15.08.2005року про право власності на
нерухоме майно.

Окрім того, п.2.1 договору про внесення
змін та доповнень до іпотечного
договору від 30.01.2009року чітко
передбачає, що площа нежитлових
приміщень підвалу № 1-19, 19а, 196, 20-22, 22а,
23-35, 1-го поверху № 10, 11, 12, 25-53, 55-57, 59-63, І,
2-го поверху № II, IV; 3-го поверху № 1-14, І, II
в літ. «Ш-3», які розташовані за адресою:
м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.
120, складає 2 060,9 кв.м.

Таким чином суд критично ставиться до
вищевказаних доводів позивача, з
огляду на те, що законодавець в п. 37
Порядку чітко визначив перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, зокрем ,
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до закону та
рішення суду, наявність яких є
обов`язковою умовою в контексті даного
положення.

Окрім того, суд звертає увагу, що
свідоцтвом про право власності від
15.08.2005 року, виданим Виконавчим
комітетом Харківської міської ради,
яке не скасовано і не визнано недійсним
зафіксовано, що та в якому визначена
загальна площа нежитлових приміщень
літ. "Ш-3", які знаходяться за адресою:
вул. Академіка Павлова, 120, м. Харків, у
розмірі 2672, 4 кв.м , у той час як а рішенні
Московського районного суду м. Харкова
від 16.01.2006року по справі № 2-5688/06
зазначена загальна площа на
вищезазначені будівлі у розмірі 2664 кв.
м.

Відповідно до положень п.28 Положення №
868, державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав виключно за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав, що визначені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не
дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про
відмову в державній реєстрації прав
та їх обтяжень.

Дослідивши додані позивачем до заяви №
7518250 від 24.07.2014року документи, суд
дійшов висновку, що відповідачем 1
правомірно не прийнято рішення про
відмову, з огляду на неможливість
встановити відповідність заявлених
прав поданим документам.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції у Харківської
області провести державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень (щодо права
власності) ПАТ «ВіЕйБі Банк» на предмет
іпотеки - об'єкт нерухомого майна:
нежитлові приміщення підвалу №1-19, 19а,
196, 20-22, 22а, 23-3.5; 1-го поверху №1-63,1; 2-го
поверху №1-9, II, IV; 3-го поверху №1-14 ІДІ в
літ. «Ш-3» загальною площею 2 664,0 кв.м.,
розташовані за адресою м. Харків, вул.
Академіка Павлова, буд. 120.

Суд вважає за потрібне зазначити, що
процедуру взаємодії системи органів
державної реєстрації прав та державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
органів державної реєстрації прав під
час проведення державної реєстрації
права власності або інших речових прав
на нерухоме майно (далі - речові права
на нерухоме майно), що виникають,
зокрема, на підставі договорів іпотеки,
що містять застереження про
задоволення вимог іпотеко держателя,
регламентовано Порядком Про заходи
щодо взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5
(надалі-Порядок № 607/5).

П. 2. Порядку передбачено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно у випадках, передбачених у пункті
1 наказу, проводиться державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру відповідно до Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868.

Протягом одного робочого дня з дати
прийняття заяви орган державної
реєстрації прав забезпечує
виготовлення електронних копій
документів, поданих для державної
реєстрації прав, шляхом сканування
оригіналів документів, що подаються
для проведення державної реєстрації
прав, та копій документів, що
пред'являються для державної
реєстрації прав, засвідчені в
установленому порядку та розміщення у
базі даних про реєстрацію заяв і
запитів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Орган
державної реєстрації прав у день
прийняття відповідної заяви у
випадках, передбачених пунктом 1
наказу, та виконання дій, передбачених
пунктом 3 цього Порядку, за допомогою
програмного забезпечення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
передає таку заяву на розгляд до
Укрдержреєстру (п. 3-4 Порядку).

Таким чином, відповідач 2 при передачі
реєстраційної справи до відповідача 1
діяв у межах правового поля, з
дотриманням вимог вищезазначених норм
права.

Приписами п. 5 Порядку передбачено,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Укрдержреєстру з дотриманням
процедури, визначеної Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, розглядає
заяву, подані до неї електронні копії
документів, поданих для державної
реєстрації прав, та приймає відповідне
рішення.

Згідно п. 6 Порядку взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб затверженого Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
року № 607/5 зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за
№ 534/23066 орган державної реєстрації
прав, який прийняв відповідну заяву,
після прийняття рішення державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру, забезпечує: внесення
запису про державну реєстрацію на
підставі рішення, прийнятого державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру.

Отже, проведення державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
на підставі рішення, прийнятого
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Укрдержреєстру,
здійснює орган державної реєстрації
прав, який прийняв відповідну заяву,
яким в даному випадку є Державна
реєстраційна служба України
Укрдержреєстр, який приймав спірне
рішення, Реєстраційна служба
Харківського міського управління
юстиції Харківської області, яка у
спірних відносинах не є суб`єктом
реєстраційних дій.

Враховуючи вищевказані обставини,
відповідачем 2 будь - якого рішення, яке
б могло вплинути на права та обов'язки
позивача, відповідно прийнято не було.

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що вимога до відповідача 2 є
передчасною, з огляду на наявність не
скасованого в судовому порядку рішення
№ 1557343 від 03.09.2014року.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ст. 2
КАС України, основним завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Тобто, виходячи з аналізу
вищезазначеної правової норми, суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорюванні права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин. Визнання протиправними
дій суб'єкта владних повноважень
можливе лише за позовом особи, право
або законний інтерес якої порушені
цією дією.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що позивачем в порушення
вимог вищезазначених статей кодексу не
було надано належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
відповідним рішенням, дією або
бездіяльністю відповідача 2 були
порушені права, свободи та інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

В свою чергу, суб'єктами владних
повноважень було доведено під час
судового розгляду відсутність факту
порушення прав позивача.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та не доведені у судовому
засіданні, а тому є такими, що не
підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до вимог ст.94 Кодексу
адміністративного суду України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 1 9, 11, 71, 94, 159, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ
"ВіЕйБі Банк") до 1. Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України м. Києва Молдованової
Галини Миколаївни, 2. Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції у Харківській області, 3-тя
особа Науково-технічне приватне
підприємство "ДІНАС" про визнання
протиправними дій та зобов`язання
вчинити певні дії - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з
дня отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
16.12.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.