Справа № 823/2992/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2014 року м. Черкаси
Справа №
823/2992/14

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:
Трофімової Л.В., Коваленка В.І., Паламара
П.Г., за участі секретаря - Шепель А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
823/2992/14

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1)
[представник позивача ОСОБА_2 - за
довіреністю]

до Генеральної прокуратури України
(надалі - відповідач 1), прокуратури
Черкаської області (надалі - відповідач
2) [представник відповідача 1 та
відповідача 2 Шадхіна М.В. - за
довіреностями]

ОСОБА_4 (прокурор Черкаської області на
день звільнення) (надалі - відповідач 3)
[представник відповідача ОСОБА_5 - за
довіреністю]

про визнання незаконними дій органів
прокуратури, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення коштів, прийняв ухвалу.

В С Т А Н О В И В:

У проваджені суду знаходиться справа
за позовом ОСОБА_1, який (звернувшись з
адміністративним позовом), просить:

- визнати незаконними дії
колишнього прокурора Черкаської
області ОСОБА_4 щодо звільнення
позивача: видання розпорядження
прокурора Черкаської області від 09.04.2014
№12 (із змінами і доповненнями згідно
розпорядженням від 16.04.2014 №16) про
проведення позапланової комплексної
перевірки роботи прокуратури
Черкаського району; необ'єктивна
оцінка роботи прокурора Черкаського
району за результатами перевірки
(доповідна записка від 29.04.2014);
направлення необ'єктивної інформації
Генеральному прокурору щодо оцінки
роботи підпорядкованого йому
прокурора району та висновків про
необхідність застосування заходів
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення без урахування результатів
попередньої роботи (дата подання в
наказі не зазначена); направлення
подання на звільнення з
дискримінаційних підстав (дата подання
в наказі не зазначена);

- визнати незаконними п.1, п.2
рішення колегії прокуратури
Черкаської області від 22.05.2014;

- визнати незаконними та скасувати
наказ Генерального прокурора України
від 30.08.2014 №79 к;

- поновити позивача на посаді
прокурора Черкаського району
Черкаської області з 30.08.2014;

- стягнути з прокуратури
Черкаської області заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 30.08.2014 по день
поновлення на роботі, виходячи із
розміру заробітної плати позивача за
грудень 2013 року, січень 2014 року (12688 грн.
77 коп.);

- стягнути з відповідачів 10000 грн.
на відшкодування моральної шкоди у
рівних частках: 5000 грн. з прокуратури
Черкаської області та 5000 грн. з
Генеральної прокуратури України;

- рішення у частині поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за один місяць допустити до негайного
виконання.

У зв'язку із самовідводом 12.12.2014 суддів
Гаврилюка В.О. та Тимошенко В.П. було
відкладено розгляд справи згідно ч.1
ст.150 КАС України у зв'язку із
неможливістю розгляду справи за
відсутності колегії та потребою заміни
суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КАС України
адміністративні справи, предметом
оскарження у яких є рішення, дії чи
бездіяльність Кабінету Міністрів
України, міністерства чи іншого
центрального органу виконавчої влади,
Національного банку України, їхньої
посадової чи службової особи, виборчої
комісії (комісії з референдуму), члена
цієї комісії розглядаються і
вирішуються в окружному
адміністративному суді колегією у
складі трьох суддів. Законом України
«Про прокуратуру» (ст.6) визначено, що
органи прокуратури України становлять
єдину централізовану систему, яку
очолює Генеральний прокурор України, з
підпорядкуванням нижчестоящих
прокурорів вищестоящим.

Згідно ч.5 ст.150 КАС України якщо
розгляд справи було відкладено, новий
її розгляд починається спочатку. У
судовому засіданні суддя Паламар П.Г.
оголосив заяву про самовідвід з
обґрунтуванням неможливості участі у
розгляді даної справи з огляду на
етичні міркування, посилаючись на
ділові та особисті стосунки з
позивачем та відповідачами у справі.

Представник позивача та представники
відповідачів у вирішенні заяви про
самовідвід судді Паламара П.Г.
покладалися на розсуд колегії суддів.

Для запобігання несприятливих
наслідків при вирішенні даної справи
необхідно визнати самовідвід
обґрунтованим.

Відповідно до ст.27 КАС України суддя не
може брати участі в розгляді
адміністративної справи і відводиться:
1) якщо він брав участь у розгляді цієї
справи або пов'язаної з нею справи як
представник, секретар судового
засідання, свідок, експерт, спеціаліст,
перекладач; 2) якщо він прямо чи
опосередковано заінтересований в
результаті розгляду справи; 3) якщо він
є членом сім'ї або близьким родичем
сторони або інших осіб, які беруть
участь у справі; 4) за наявності інших
обставин, які викликають сумнів у
неупередженості судді; 5) у разі
порушення порядку визначення судді для
розгляду справи, встановленого
частиною третьою статті 15-1 цього
Кодексу.

Самовідвід має бути вмотивованим і
заявленим до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами. Заявляти самовідвід після
цього дозволяється лише у випадках,
коли про підставу самовідводу стало
відомо після початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами. Порядок відводу судді
передбачений ст.31 КАС України: за
наявності підстав, зазначених у ст.27 -
ст.29 КАС України, суддя зобов'язаний
заявити самовідвід. За цими ж
підставами судді може бути заявлено
відвід особами, які беруть участь у
справі. Відвід (самовідвід) повинен
бути вмотивований і заявлений до
початку судового розгляду
адміністративної справи по суті у
письмовій формі з обґрунтуванням
підстав для відводу. Заявляти
самовідвід після цього дозволяється
лише у разі, якщо про підставу
самовідводу стало відомо після початку
судового розгляду.

У преамбулі Кодексу суддівської етики,
затвердженої 22.02.2003 ХІ черговим з'їздом
суддів України визначено: здійснення
права кожного на судовий захист на
основі принципу верховенства права,
здійснення правосуддя від імені
держави Україна виключно на підставі
Конституції та законів України,
міжнародних договорів України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, висувають
високі вимоги до моральних якостей
кожного судді. Неупереджений розгляд
справ є основним обов'язком судді.
Суддя має право заявити самовідвід у
випадках, передбачених процесуальним
законодавством, у разі наявності
упередженості щодо одного з учасників
процесу, а також у випадку, якщо судді з
його власних джерел стали відомі
докази чи факти, які можуть вплинути на
результат розгляду справи (ст.15). Суддя
не повинен зловживати правом на
самовідвід. Суддя заявляє самовідвід
від участі в розгляді справи у разі
неможливості ухвалення ним
об'єктивного рішення у справі.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001)
Консультативної ради європейських
судів для Комітету Ради Європи «Про
стандарти незалежності судових
органів і незмінності суддів» -
незалежність судової влади означає
повну неупередженість із боку суддів.
Так при винесенні судових рішень у
відношенні сторін в судовому розгляді
судді повинні бути безсторонніми,
тобто вільними від любих зв'язків,
упередженості, які впливають або
можуть сприйматися як такі, що можуть
впливати на здатність судді приймати
незалежне рішення. Значення цього
принципу виходить далеко за конкретні
інтереси визначеної сторони в
якому-небудь спорі. Судова влада
повинна користуватись довірою не
тільки з боку сторін в конкретному
розгляді, але й з боку суспільства у
цілому. Суддя повинен бути не тільки
реально вільним від будь-якого
невідповідного зв'язку, упередженості
або впливу, але він повинен бути
вільним від цього і в очах розумного
спостерігача. В іншому випадку довіра
до незалежності судової влади буде
підірвана.

Бангалорські принципи поведінки судді
передбачають, що: (2.5) суддя заявляє
самовідвід від участі у розгляді
справи у тому випадку, якщо для нього не
представляється можливим винесення
об'єктивного рішення у справі, або у
тому випадку, коли у стороннього
спостерігача могли би виникнути
сумніви у неупередженості судді.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» (ст. 83) визначено: суддю
може бути притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у порядку
дисциплінарного провадження з підстав:
порушення вимог щодо неупередженого
розгляду справи, зокрема порушення
правил щодо відводу (самовідводу).

У традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, що становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними (абзац четвертий підпункту
5.2 пункту 5 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 22.09.2005 № 5-рп/2005). У іншому Рішенні
від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд
України зазначив таку правову позицію:
зміст прав і свобод людини - це умови і
засоби, що визначають матеріальні та
духовні можливості людини, необхідні
для задоволення потреб її існування і
розвитку, а обсяг прав людини - це
кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і
ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру. Звуження змісту прав і
свобод означає зменшення ознак,
змістовних характеристик можливостей
людини, які відображаються
відповідними правами та свободами,
тобто якісних характеристик права.
Звуження обсягу прав і свобод - це
зменшення кола суб'єктів, розміру
території, часу, розміру або кількості
благ чи будь-яких інших кількісно
вимірюваних показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісної
характеристики (абзаци п'ятий, шостий
пункту 4 мотивувальної частини
рішення).

Суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини (ст. 8
«верховенство права» Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06.07.2005 № 2747-IV).

Практика ЄСПЛ свідчить, що право на
безсторонній суд включає як об'єктивні,
так і суб'єктивні елементи (рішення у
справах «П'єрсак проти Бельгії» від
1.10.1982; «Де Куббер проти Бельгії» від
26.10.1984). Об'єктивний критерій
безсторонності полягає у тому, щоб
встановити, чи існували при розгляді
справи факти, що ставлять під сумнів
незалежність суддів ( легітимність
складу суду).

При визначенні персонального складу
суду для розгляду конкретної справи
автоматизованою системою
документообігу забезпечується
врахування ступеня завантаженості
кожного судді, спеціалізації, а також
вимог процесуального закону (ст. 15
«одноособовий та колегіальний розгляд
справ» Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI
«Про судоустрій і статус суддів»).

Конституцією України від 28.06.1996 №
254к/96-ВР у розділі VIII «правосуддя»
закріплено: законом можуть бути
визначені також інші засади
судочинства у судах окремих судових
юрисдикцій.

Законом України від 21.01.1994 № 3855-XII «Про
державну таємницю» державні органи, у
тому числі правоохоронні та суди, з
метою охорони державної таємниці мають
за погодженням із Службою безпеки
України встановлювати порядок
здійснення своїх функцій щодо
державних органів, підприємств,
установ і організацій, що провадять
діяльність, пов'язану з державною
таємницею(ст.34). Допуск до державної
таємниці - оформлення права
громадянина на доступ до секретної
інформації (ст.1).

Як встановлено у судовому засіданні
однією із підстав звільнення з посади
позивача є скасування допуску до
державної таємниці, що потребує
з'ясування усіх обставин справи
легітимним складом суду у складі
суддів, які мають відповідний допуск до
державної таємниці.

Судом поставлено на обговорення
питання щодо передачі справи до іншого
адміністративного суду у зв'язку із
неможливістю сформувати колегію для
розгляду справи з обставин, що
потребують наявності у суддів допуску
до держаної таємниці.

Представник позивача та представник
відповідачів 1,2 у вирішенні питання про
передачу справи до іншого суду
покладалися на розсуд суду, а
представник відповідача 3 наголосив на
необхідності передачі справи до іншого
суду у випадку неможливості утворення
нового складу суду

У Положенні про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженому
рішенням Ради суддів України від 26.11.10.
№ 30 регламентовано порядок
автоматичного розподілу судових справ:
автоматичний розподіл судових справ
здійснюється на підставі внесеної до
автоматизованої системи інформації з
урахуванням спеціалізації суддів. У
той же час у разі неможливості
виконання суддею, який входить до
складу колегії суддів, обов'язків судді
(тимчасова непрацездатність,
відрядження, відпустка тощо), який не є
головуючим суддею (суддею-доповідачем)
у справі, повторний автоматичний
розподіл судових справ не
здійснюється. Заміна відсутнього
судді, який входить до складу колегії
суддів, здійснюється відповідно до
встановлених засад формування складу
колегій суддів (п. 3.1.12 рішення Ради
суддів України від 26.11.2010 № 30 «Щодо
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду»).

Враховуючи інформацію з розпорядження
від 12.12.2014 № 299 «Про заміну суддів, які
входять до складу колегії у справі №
823/2992/14» та надану довідку Черкаського
окружного адміністративного суду від
12.12.2014 № 3 (за участі спеціаліста з
режимно-секретної роботи) щодо
неможливості розгляду
адміністративних справ, суд зазначає,
що справу належить передати до іншого
адміністративного суду, що найбільш
територіально наближений до
Черкаського окружного
адміністративного суду.

Згідно КАС України від 06.07.2005 № 2747-IV із
змінами ( п.4 ч.1 ст.22 «передача
адміністративної справи з одного
адміністративного суду до іншого»)
якщо після задоволення відводів
(самовідводів) чи в інших випадках
неможливо утворити новий склад суду,
суд вирішує питання про передачу
справи до іншого адміністративного
суду в порядку, встановленому ст.22
цього Кодексу для розгляду справи.

Враховуючи неможливість утворити
новий склад суду для розгляду справи в
установленому порядку утворивши
колегію у складі суддів, що мають
допуск до державної таємниці, справу
належить передати до іншого
адміністративного суду, що
територіально найбільш наближений до
Черкаського окружного
адміністративного суду -
Кіровоградського окружного
адміністративного суду (близько 128 км -
http://della.com.ua/distance/?cities=5210,5280), суд вважає
за необхідне передати дану
адміністративну справу для подальшого
розгляду до Кіровоградського
окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КАС України
передача адміністративної справи з
одного суду до іншого здійснюється
після закінчення строку на оскарження
ухвали про передачу адміністративної
справи з одного адміністративного суду
до іншого, а у разі подання апеляційної
скарги - після залишення її без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 12, 22, ст.31 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Паламара Петра Григоровича
у справі № 823/2992/14 про самовідвід -
задовольнити.

Прийняти самовідвід від судді Паламара
Петра Григоровича у справі, що
розглядається, зазначивши, що ухвала у
цій частині набирає законної сили з
моменту проголошення та не
оскаржується.

Передати матеріали позовної заяви за
позовом ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України, прокуратури
Черкаської області, ОСОБА_4 (прокурор
Черкаської області на день звільнення)
про визнання незаконними дій органів
прокуратури, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення коштів на розгляд до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду (адреса: 25006, м.
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40,
поверхи 6, 7, 9, E-mail: ,
телефон: (0522) 24-06-22).

Роз'яснити сторонам, що передача справи
з одного суду до іншого здійснюється
після закінчення строку на апеляційне
оскарження ухвали суду, а у разі
подання апеляційної скарги - після
залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Черкаський
окружний адміністративний суд в
порядку, передбаченому статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

Л.В.Трофімова

Суддя
В.І.
Коваленко

Суддя
П.Г.
Паламар