Справа № 810/4162/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4162/14
інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в місті Василькові та
Васильківському районі Київської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області про визнання
протиправним та скасування рішення про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду
України в місті Василькові та
Васильківському районі Київської
області (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області(далі по
тексту - відповідач) про стягнення з
відповідача витрати на виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництва або
професійного захворювання понесені
управлінням Пенсійного фонду України в
місті Василькові та Васильківському
районі Київської області в загальній
сумі 1692,11 за період з січня 2014 року по
травень 2014 року.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 21 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Василькові та Васильківському
районі Київської області подало до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з січня по
травень 2014 року (а.с. 7, 9, 11, 13, 15).

Розрахована сума витрат Пенсійного
фонду України у м. Василькові та
Васильківському районі Київської
області, що підлягають відшкодуванню
за вказаний період загалом становить 34
696, 51 грн.

Відповідно до таблиць розбіжностей до
актів щомісячної звірки витрат за
період з січня по травень 2014 року,
відповідач не погоджується із
заявленою до відшкодування сумою
витрат всього у розмірі 1692,11 грн., у тому
числі по особовим справам ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, пенсія яким призначена
внаслідок отримання каліцтва в
державах СНД та які переїхали на
постійне проживання в Україну, у
розмірі 1 030, 61 грн., та по особовій
справі ОСОБА_4, у зв'язку із
невідповідністю акту за формою Н-1
вимогам законодавства, у розмірі 661,50
грн. (а.с. 8, 10, 12, 14).

Розглядаючи правомірність включення
позивачем до актів звірок витрат на
виплату пенсій громадянам держав
учасниць СНД, колегія суддів
апеляційної інстанції звертає увагу на
наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 16/98-ВР від 14
січня 1998 року передбачено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року (надалі - Угода) визначено, що
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатності
осіб, які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди.

Частина 2 статті 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
визначає, що особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, якщо страховий випадок
стався на території держав-учасниць
Угоди, призначаються за законодавством
України і виплачуються з коштів
Пенсійного фонду України.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону №
1105-XIV, фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

При цьому слід зазначити, що згідно з
підпунктом "в" пункту 1 частини 1 Закону
№ 1105-XIV, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві" від 22 лютого 2001
року, Фонд сплачує страхові виплати та
надає соціальні послуги працівникам
(членам їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 01 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
слідує, що особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Правовий аналіз вищевказаних норм
законодавства дає змогу зробити
висновок про те, що Фонд є особою, яка
відповідно до закону зобов'язана
здійснювати спірні виплати.

Вказаний висновок суду повністю
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висвітленою у
постанові від 05.12.2011 року в справі
№333а-11.

Міністерством юстиції України 16 травня
2003 року зареєстрована постанова
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, якою затверджений "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання".

Згідно пункту 2 вказаного Порядку
останній визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

Відповідно до пункту 6 Порядку головні
управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі поданих актів
узагальнюють і узгоджують Довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій, та до 20 числа місяця, наступного
за звітним, подають її відповідно до
Пенсійного фонду та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі вищевказаної
Довідки на централізованому рівні до 25
числа місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Згаданий порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України від 23 вересня 1999 року
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про законність та
обґрунтованість вимоги позивача про
відшкодування відповідачем витрат на
виплату пенсії, громадянам держав
учасників СНД, які отримали трудове
каліцтво в державах СНД та переїхали на
постійне місце проживання в Україну за
період з січня по травень 2014 року у
розмірі 1030,61 грн.

З приводу відмови відповідача
відшкодувати витрати Управління
пенсійного фонду України у м.
Василькові та Васильківському районі
Київської області на виплату пенсії
ОСОБА_4 з огляду на невідповідність
Акту про нещасний випадок за формою Н-1,
суд зазначає наступне.

Як вбачається з таблиць розбіжностей,
за період з січня по травень 2014 року,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області відмовилось
відшкодовувати понесені позивачем
витрати на виплату пенсії по
інвалідності ОСОБА_4 у сумі 661,50 грн. (а.с.
8, 10, 12, 14).

В обґрунтування власних тверджень про
відсутність у нього обов`язку
здійснювати такі виплати відповідач
зазначає, що акт за формою № Н-1 (акт
про нещасний випадок) не відповідає
вимогам законодавства. Так, відповідач
посилається на неможливість
встановлення змісту заходів, що були
вчинені з метою усунення порушень, що
призвели до каліцтва, оскільки на
відповідний пункт акту наклеєний
сторонній папірець.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
№22-1 від 25 листопада 2005 року, основним
документом для призначення пенсії по
інвалідності є виписка з акту огляду
МСЕК, яку одержує від МСЕК орган, що
призначає пенсію та додає до заяви про
призначання пенсії (п.9). При цьому
перевірку документів, які є підставою
для призначення та виплати пенсій
органами Пенсійного фонду України,
здійснюють саме ці органи, що є їх
безпосереднім обов'язком.

Водночас, в силу статті 35 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
для розгляду справ про страхові
виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються: акт розслідування нещасного
випадку або акт розслідування
професійного захворювання за
встановленими формами та (або) висновок
МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи
копія свідоцтва про його смерть.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачу для підтвердження права
ОСОБА_4 надані відповідні витяги з акту
огляду МСЕК (а.с. 32, 33) а також копії
актів № Н-1 про нещасний випадок на
виробництві.

При цьому суд бере до уваги, що в акт за
формою № Н-1 про нещасний випадок
ОСОБА_4 дійсно містить в місці для
запису про заходи, здійснені з метою
усунення порушень, вклеєний папірець.
Разом з тим, суд не погоджується з тим
твердженням відповідача, що дана
обставина не дозволяє встановити зміст
таких заходів, оскільки досліджений
папірець містить вичерпну інформацію
про здійснені на підприємстві заходи
по усуненню причин нещасного випадку
(а.с.34-35).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає
що відповідачем не надано жодних
належних та допустимих доказів того, що
долучення до акту за формою № Н-1
аркушу, що не суперечить його змісту,
слугує беззаперечною підставою для
відмови у призначенні чи відшкодування
пенсії.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
підстави, за яких відповідач
відмовився здійснити відшкодування
понесених позивачем витрат на виплату
і доставку пенсій ОСОБА_4 є
необґрунтованими, відтак сума витрат у
розмірі 661,50 грн. підлягає стягненню з
відповідача, а тому вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.