Справа № 2а-724/10
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/68505/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Заїка М.М, Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області на постанову Олевського
районного суду Житомирської області
від 27.09.2010р. та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2011р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації Житомирської
області, Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області про визнання дій
протиправними та стягнення грошових
коштів, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом про визнання дій
протиправними та зобов'язання стягнути
щомісячну грошову допомогу особі, яка
проживає на території радіоактивного
забруднення в розмірі 2968,80 грн. та
доплату до пенсії в розмірі 14844 грн. за
період з 01.12.2008р. по 01.12.2009р., відповідно
до статей 37, 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 27.09.2010р.
позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011р.
скасовано рішення суду першої
інстанції, позовні вимоги задоволено
частково за період з 21.01.2009р. по 21.01.2010р.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Згідно з положеннями статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсіонерам, які проживають у зоні
гарантованого добровільного
відселення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
господарства - у розмірі 40 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються у розмірі двох
мінімальних заробітних плат.

Судами встановлено, що позивач
проживає в с. Жубровичі Олевського
району Житомирської області, яке
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення, є
пенсіонером, потерпілою особою від
аварії на ЧАЕС 3 категорії та перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області, де
отримує щомісячну грошову допомогу
відповідно до положень статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області, де
отримує підвищення пенсії відповідно
до статті 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачами безпідставно виплачені
позивачу щомісячна грошова допомога та
підвищення пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено законом, оскільки
впродовж 2009-2010 років жодні обмеження
розміру зазначених виплат встановлені
не були, а тому при визначенні їх
розміру слід керуватись статтями 37, 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановами Кабінету
Міністрів України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
стосовно задоволення позовних вимог
щодо виплати недоплаченої допомоги та
підвищення до пенсії у конкретних
сумах, оскільки суд не є органом, який
має повноваження щодо нарахування та
встановлення розміру таких виплат.

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки суду не спростовують і
є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті грошової
допомоги та підвищення пенсії в
Україні покладені відповідно на органи
Управління праці та соціального
захисту населення та органи Пенсійного
фонду, а відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідними суб'єктами
владних повноважень покладених на них
обов'язків. В свою чергу реалізація
особою права на отримання соціальних
виплат не може бути поставлена у
залежність від наявності відповідних
бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини першої статі 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних рішень суди не
допустили порушень норм матеріального
і процесуального права, а тому
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області залишити
без задоволенні, а постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 27.09.2010р. та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011р. у
даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман