Справа № 826/14056/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Старової Н.Е.

При секретарі: Ковтун
І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України
Укрдержреєстр, в особі державного
реєстратора ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Ерде Банк" до Державної реєстраційної
служби України Укрдержреєстр, в особі
державного реєстратора ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 жовтня 2014 року адміністративний
позов ПАТ "Ерде Банк" до Державна
реєстраційна служба України
Укрдержреєстр, в особі державного
реєстратора ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії - задоволено
частково: скасовано рішення
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві від 19
травня 2014 року № 13125371 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень; зобов'язано державного
реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_3
повторно розглянути заяву ПАТ «Ерде
Банк» від 08 квітня 2014 року про державну
реєстрацію права власності на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 у встановленому Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року № 868.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08
квітня 2014 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві із
заявою щодо реєстрації права власності
на квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
ОСОБА_3 від 19 травня 2014 року № 13125371
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що подані
документи не відповідають
встановленим законодавством вимогам.

Не погоджуючись з такою позицією
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 18 травня 2011 року між ОСОБА_5
та ПАТ «Ерде Банк» укладено Кредитний
договір № К-53/11, за умовами якого Банком
було надано Позичальнику кредит на
споживчі потреби у сумі 160 000,00 грн. з
терміном остаточного повернення
кредиту 17 травня 2012 року включно або
термін, що вказаний у пункті 7.12 цього
Кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.5. Кредитного
договору, в якості забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань щодо погашення кредиту,
сплати процентів за його користування,
комісій, інших платежів передбачених
цим Договором, а також можливих
штрафних санкцій, виступатиме іпотека.

Відповідно, між ПАТ «Ерде Банк» та
ОСОБА_5 18 травня 201 року було укладено
Іпотечний договір. Відповідно до п. 2.1.
Іпотечного договору Банк прийняв від
Іпотекодавця в іпотеку нерухоме майно,
а саме: однокімнатну квартиру житловою
площею 18,0 (вісімнадцять цілих нуль
десятих) кв.м., м. загальною площею 42,90
(сорок дві цілих дев'ять десятих) кв.м.,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено вище, позивач звернувся до
відповідача із заявою щодо реєстрації
права власності на дану квартиру та
отримав відмову у здійсненні такої
реєстрації. Зокрема, зі змісту рішення
вбачається, що із поданих заявником
документів неможливо встановити факт
невиконання Іпотекодавцем вимог
іпотекодержателя, викладених у
письмовій вимозі № 1270 від 26 лютого 2013
року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» - державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» -
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до статті 16 цього Закону
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 3 цієї статті
разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

У разі подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень в
електронній формі подаються оригінали
електронних документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, або електронні копії
оригіналів документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, виготовлені шляхом
сканування таких документів у
паперовій формі.

Відповідно до пункту 15 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, під час
розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: 1)обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках); 2)
повноважень заявника; 3) відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; 4) наявності обтяжень прав
на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; 5) наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 868 для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

завірену в установленому порядку копію
письмової вимоги про усунення
порушень, надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш як
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги;

документ, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя у разі, коли
більш тривалий строк не зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця;

заставну (якщо іпотечним договором
передбачено її видачу).

Відповідачем прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав на
нерухоме майно через відсутність
документу, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, письмової
вимоги іпотекодержателя.

Проте, згідно картки прийому заяви №
12265124 заявником додано до заяви вимогу
про усунення порушень кредитного
договору № 1270 від 26 лютого 2013 року та
рекомендоване повідомлення про
вурчання поштового відправлення із
відміткою про отримання адресатом 02
березня 2014 року. 26 лютого 2013 року на
адресу Боржника направлено письмову
вимогу № 1270 від 26 лютого 2013 року, яка
була отримана ним 02 березня 2013 року.

Із заявою про проведення державної
реєстрації прав на нерухоме майно
позивач звернувся до Реєстраційної
служби 08 квітня 2014 року, тобто з моменту
отримання Боржником письмової вимоги
на момент звернення минуло більш ніж 30
днів.

Таким чином, доводи державного
реєстратора, викладені у спірному
рішенні про неможливість встановлення
факту невиконання Іпотекодавцем вимог
іпотекодержателя, викладених у
письмовій вимозі № 1270 від 26 лютого 2013
року вбачаються необґрунтованими.

Крім того, пункт 16 Порядку № 868
встановлює, що у разі подання
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації речових прав, не в
повному обсязі державний реєстратор
приймає рішення про зупинення розгляду
заяви, яке містить рекомендації щодо
усунення обставин, що були підставою
для його прийняття.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 868 за
результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

З аналізу наведеного вбачається, що у
разі виявлення обставин, які свідчать
про недодержання заявником вимог,
передбачених законом для звернення до
реєстраційної служби, і які
перешкоджають проведенню
реєстраційних дій, реєстратор зупиняє
розгляд заяви та надає заявнику
можливість усунути недоліки такої
заяви.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідачем не було
виконано вимог наведеної норми - не
було зупинено розгляд заяви позивача.

Щодо вимог позивача щодо зобов'язання
відповідача зареєструвати за ПАТ «Ерде
Банк» право власності на нерухоме
майно, слід зазначити таке.

Зі змісту Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень
вбачається, що під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Колегія суддів наголошує, що позовні
вимоги ПАТ «Ерде Банк» щодо
зобов'язання відповідача
зареєструвати за ПАТ «Ерде Банк» право
власності на нерухоме майно являються
формою втручання в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства.

Враховуючи наведені положення та
фактичні обставини справи, колегія
суддів приходить до висновку про
протиправність рішення державного
реєстратора Відділу державної
реєстрації прав на нерухоме майно
ОСОБА_3 від 19 травня 2014 року № 13125371 про
відмову в державній реєстрації права
власності за ПАТ «Ерде Банк» на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 через відсутність документу,
що підтверджує завершення 30-денного
строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, письмової
вимоги іпотекодержателя.

Таким чином вірним є висновок суду
першої інстанції про задоволення
даного адміністративного позову
частково.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
дотримано всіх вимог законодавства, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України
Укрдержреєстр, в особі державного
реєстратора ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.