Справа № 2-а/1214/109/2012
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р. Справа №
2-а/1214/109/2012Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області на постанову Лисичанського
міського суду Луганської області від
18.05.2012р. по справі №
2-а/1214/109/2012

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області

про визнання дій незаконними,
зобов'язання до прийняття рішення про
призначення пенсії з урахуванням
пільгового стажу,

ВСТАНОВИЛА:

09.04.2012 року, ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Лисичанську Луганської області (далі
- відповідач), в якому просить суд
визнати дії відповідача з приводу
відмови у призначенні позивачу пенсії
за віком на пільгових умовах з
урахуванням стажу роботи на ДП "ЛісМол"
з 19.07.1988 року по 05.02.2001 року
протиправними; зобов"язано відповідача
призначити позивачу пенсію на
пільгових умовах з урахуванням стажу
роботи у якості машиніста холодильних
установок 4 розряду цеху з переробки
молока з 19 липня 1988 року до 5 лютого 2001
року, як роботи з особливо шкідливими
та особливо важкими умовами праці
(Список 2) з дати досягнення пенсійного
віку на пільгових умовах.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 18 травня
2012 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову
відповідача у призначенні позивачу
пенсії на пільгових умовах за Списком
№2.

Зобов"язано відповідача призначити
позивачу на пільгових умовах за
Списком №2 на підставі абз.1 п. "б" ч.1 ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з урахуванням стажу
роботи на посаді машиніста холодильних
установок 4-го розряду цеху з переробки
молока з 19 липня 1988 року по 5 лютого 2001
року з моменту звернення.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 18 травня 2012
року скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити у задоволенні
позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував фактичні обставини справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 15.08.2010року позивач
звернулась до відповідача з завою про
призначення їй пенсії за віком на
пільгових умовах.

Відмову відповідача позивач оскаржив в
судовому порядку.

Судовим рішенням Лисичанського
міського суду Луганської області від
17.08.2011 року по справі №2а-3838/2011 позов
було задоволено частково та
зобов"язано відповідача розглянути
документи позивача для вирішення
питання наявності у неї пільгового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком на пільгових умовах на
підставі "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" .

22.03.2012 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про призначення
пенсії на пільгових умовах за Списком
№2.

Рішенням відповідача від 26.03.2012 року
№2055 позивачу відмовлено у задоволенні
заяви про призначення пенсії за віком
згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забпечення" в зв"язку з
відсутністю необхідного пільгового
стажу по Списку №2.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
підставою для відмови позивачу у
призначенні пенсії стала відсутність
відповідної довідки ДП "ЛісМол"-
підприємства де працювала позивач.

Суд першої інстанції каже, що оскільки
ДП "ЛісМол" ліквідовано без визначення
правонаступництва, тому під час
вирішення питання про призначення
пенсії слід виходити із наявних у
позивача документів.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 100 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" особи, які
не мають повного стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до ст. 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону.

Згідно з п. „б" ст. 13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, передбачено, що
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 р. та за результатами проведення
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.1992 р.

Пунктом 10 зазначеного Порядку
встановлено, що для підтвердження
стажу роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці необхідно подати трудову
книжку із оформленими належним чином
записами про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Списку № 2 виробництв,
цехів, професій та посад на підземних
роботах, на роботах зі шкідливими
умовами праці і в гарячих цехах, робота
на яких в дає право на державну пенсію
на пільгових умовах та в пільгових
розмірах, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1173, Розділом ХХХІІІ Загальні
професії (у всіх галузях господарства)"
передбачено право на пільгове пенсійне
забезпечення машиністів холодильних
установок, що обслуговують
аміачно-холодильні установки.

У відповідності до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" мають право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, трудової книжки, а також
архівних довідок позивач працювала
машиністом аміачно-холодильних
установок в Лисичанському
міськмолокозаводі з 19.07.1988 р. по 13.10.1997 р.
та в Дочірньому підприємстві „ЛисМол"
з 13.10.1997 р. по 05.02.2011 р., що дає їй право на
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №2 відповідно до п. „б" ст.13,
ст. 100 Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

Підставою для відмови позивачу у
призначення пенсії на пільгових умовах
за Спискам №2 у зв"язку перебуванням на
роботі машиніста аміачно-холодильних
установок стала відсутність
відомостей про проведення атестації
робочого місця.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №
1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти
висновку, що необхідними умовами для
виникнення у особи права на пенсійне
забезпечення на пільгових умовах
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону № 1788-ХІІ є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 2, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

Аналогічна позиція була висловлена
Верховним Судом України у своєму
рішенні по справі № 21-183а13 від 10.09.2013
року.

На підставі приписів статті 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог.

Судом першої інстанції неправильно
застосовані норми Закону України "Про
пенсійне забезпечення", тому судове
рішення підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга - задоволенню.

З приводу доводів позивача про те, що
відповідач повторно не призначив
пенсію та невиконав судове рішення від
17.08.2011 року по справі № 2а-3838/2011, то
колегія суду зауважує, що суд не може
перебирати на себе повноваження іншого
органу, та питання призначення пенсії
входять до компетенції пенсійного
органу.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області
задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 18.05.2012р. по
справі №2-а/1214/109/2012 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.