Справа № 826/16915/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2014 року №
Окружний адміністративний суд м. Києва,
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовом ОСОБА_1до відповідача Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в особі правління
Фонду прозобов'язання прийняти рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся позивач - ОСОБА_1
з позовною заявою до відповідача Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в особі правління
Фонду про зобов'язання прийняти
рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.11.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/16915/14 та призначено справу до
судового розгляду на 25.11.2014 р.

Позивач у судове засідання 25.11.2014 р. не
прибув та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

З даного приводу до канцелярії суду
18.11.2014 р. надійшла письмова заява від
ОСОБА_1, в якій позивач просить суд
розглядати справу № 826/16915/14 у його
відсутність.

Так, у позовній заяві позивач просить
суд:

- зобов'язати Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в особі правління
Фонду прийняти рішення у формі
постанови про встановлення
відповідного коефіцієнту по
підвищенню страхових виплат з 1 березня
2014 року, у зв'язку із підвищенням
середньої заробітної плати по Україні
за 2013 рік для перерахунку щомісячних
страхових виплат потерпілим.

В обґрунтування зазначених позовних
вимог позивач у своїй позовній заяві
посилається на те, що не зважаючи на
підвищення середньої заробітної плати
по Україні за 2013 рік, відповідачем
протиправно не було прийнято
відповідного рішення у формі постанови
про встановлення відповідного
коефіцієнту по підвищенню страхових
виплат з 1 березня 2014 року, у зв'язку із
таким підвищенням середньої
заробітної плати по Україні за 2013 рік.

Відповідачем, у свою чергу, до
матеріалів справи були надані письмові
заперечення проти позову, в яких Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зазначає про
відсутність порушень з його боку прав
та інтересів позивача, про які останній
зазначає у своїй позовній заяві, та
наголошено на тому, що повноваженнями
щодо встановлення коефіцієнта
підвищення страхових виплат наділено
саме правління Фонду.

З даного приводу відповідачем у його
письмових запереченнях було також
зазначено, що на останньому засіданні
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, що відбулося 12.06.2014 року,
розгляд проекту постанови щодо
внесення змін до Порядку щодо
встановлення коефіцієнту підвищення
страхових виплат для перерахунку з 01
березня щомісячних страхових виплат
потерпілим (членам їх сімей) було
перенесено на наступне засідання
правління Фонду. При цьому, правління
Фонду доручило виконавчій дирекції
Фонду спільно з відповідними
постійними комісіями правління Фонду
підготувати пропозиції щодо пошуку
додаткових фінансових ресурсів для
проведення такого перерахунку.

В судовому засіданні 25.11.2014 р.
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог позивача
також заперечив та просив суд у позові
відмовити повністю з підстав,
наведених у письмовому запереченні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття позивача, що був належним
чином повідомлений, в судове засідання
25.11.2014 р., суд ухвалив продовжити
розгляд даної адміністративної справи
№ 826/16915/14 в порядку письмового
провадження, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, проти чого також не заперечив
представник відповідача.

Про перехід до розгляду даної справи №
826/16915/14 в порядку письмового
провадження, позивача було належним
чином повідомлено листом від 25.11.2014 р.,
що отриманий позивачем 02.12.2014 р., та
докази зазначеного містяться в
матеріалах справи.

За наслідками переходу судом до
розгляду справи № 826/16915/14 в порядку
письмового провадження, 12.12.2014 р. від
відповідача до канцелярії суду
надійшли додаткові письмові пояснення,
в яких Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
зазначає про те, що на виконання вимог
ст. 17 та ч. 2 ст. 29 базового Закону «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», правлінням Фонду було
прийнято постанову від 11.12.2014 р. № 19 про
встановлення коефіцієнту підвищення
страхових виплат у 2014 року у розмірі 1,079
та на даний час виконавча дирекція
Фонду здійснює передбачені
законодавством заходи щодо державної
реєстрації постанови правління Фонду
від 11.12.2014 р. № 19 «Про внесення змін до
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат».

Враховуючи те, що правлінням Фонду
самостійно на даний час прийняте
рішення в формі постанови від 11.12.2014 р.
№ 19 про встановлення коефіцієнту
підвищення страхових виплат з 01.03.2014
року, у зв'язку із зростанням у
попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях
національної економіки, - відповідач
знову просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача
зважаючи на відсутність на даний час
законних підстав для їх задоволення.

Станом на 17.12.2014 р. інших документів
(доказів, пояснень) з приводу даного
спору по справі № 826/16915/14 від сторін до
канцелярії суду не надходило.

Отже, розглянувши надані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, а також вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладеного позивачем
у його позовній заяві, станом на день
надіслання адміністративного позову
до суду (28.10.2014 р., зареєстровано
канцелярією 31.10.2014 р.), не зважаючи на
підвищення середньої заробітної плати
по Україні за 2013 рік, відповідачем
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
особі правління Фонду протиправно не
було прийнято відповідного рішення у
формі постанови про встановлення
відповідного коефіцієнту по
підвищенню страхових виплат з 1 березня
2014 року, у зв'язку із таким підвищенням
середньої заробітної плати по Україні
за 2013 рік.

Враховуючи зазначене, та вважаючи
протиправною бездіяльність
відповідача з даного приводу, позивач
звернувся за захистом своїх порушених,
на його думку, прав та інтересів у
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва,
відповідно до чого просив суд:
зобов'язати Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в особі правління
Фонду прийняти рішення у формі
постанови про встановлення
відповідного коефіцієнту по
підвищенню страхових виплат з 1 березня
2014 року, у зв'язку із підвищенням
середньої заробітної плати по Україні
за 2013 рік для перерахунку щомісячних
страхових виплат потерпілим.

Дослідивши наявні у справі докази
(надані також відповідачем за
наслідками переходу судом до розгляду
справи в порядку письмового
провадження), проаналізувавши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника відповідача, а
також вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
(далі - страхування від нещасного
випадку) визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV
(далі - базовий Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 15 базового Закону,
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням.

Відповідно до ст. 16 базового Закону,
управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюється на паритетній основі
державою, представниками
застрахованих осіб і роботодавців.

Безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюють його правління та
виконавча дирекція.

Відповідно до ст. 17 базового Закону, до
складу правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
включаються представники трьох
представницьких сторін: держави,
застрахованих осіб, роботодавців.

Представники держави призначаються
Кабінетом Міністрів України, а
представники застрахованих осіб і
роботодавців обираються (делегуються)
репрезентативними на національному
рівні всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок та репрезентативними на
національному рівні всеукраїнськими
об'єднаннями організацій роботодавців.

Від кожної із трьох представницьких
сторін, зазначених у частині першій
цієї статті, призначається і
обирається (делегується) по 15 членів
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків з
вирішальним голосом та по 5 їх дублерів,
які за тимчасової відсутності членів
правління за рішенням голови правління
цього Фонду виконують їх обов'язки.

Згідно з пунктом 7 частини 7 статті 17
базового Закону, правління Фонду
затверджує, в тому числі, Порядок
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат.

Частиною дванадцятою статті 17 базового
Закону передбачено, що рішення
правління Фонду, прийняте в межах його
компетенції, є обов'язковим для
виконання, у тому числі всіма
страхувальниками та застрахованими
особами, яких воно стосується. Рішення
правління Фонду оформляється
постановою.

Рішення правління Фонду, які
відповідно до закону є регуляторними
актами, розробляються, розглядаються,
приймаються та оприлюднюються з
урахуванням вимог Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 базового Закону,
виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду.

Так, Порядок призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затверджено постановою
правління Фонду від 27.04.2007 р. № 24 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 22.06.2007 р. за № 715/13982 (далі -
Порядок).

Підпунктом 3.8.1. Порядку визначено, що
підставою для перерахування розміру
щомісячної страхової виплати з 1
березня кожного року є зростання у
попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики.

Перерахування розміру щомісячної
страхової виплати проводиться
виходячи з відкоригованої заробітної
плати на коефіцієнт підвищення
страхових виплат, затверджений
правлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
(підпункт 3.8.2. Порядку).

Відповідно до ч. 2 ст. 29 базового Закону,
перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Таким чином, ч. 2 ст. 29 базового Закону
визначає лише підставу перерахування
страхових виплат.

Вказані висновки також підтверджено в
ухвалі Конституційного Суду України
про відмову у відкритті
конституційного провадження у справі
за конституційним поданням 49 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення положень ч. 2 ст. 29 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
справі № 2-5/2010 від 10.02.2010 р.

Зі змісту пункту 3 установчої частини
вказаної ухвали слідує, що ч. 2 ст. 29
Закону визначає лише підставу
перерахування страхових виплат - це
«зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки», а не розмір
коефіцієнта такого перерахунку.

Згідно з п. 6.4.2. Порядку, щомісячні
страхові виплати особам, які мають на
це право, перераховуються з 1 березня на
коефіцієнт підвищення страхових
виплат, що встановлюється правлінням
Фонду.

Отже, повноваженнями щодо встановлення
коефіцієнта підвищення страхових
виплат наділене саме правління Фонду.

З даного приводу, як підтверджується
наявними матеріалами справи, на
останньому засіданні правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, що відбулося
12.06.2014, розгляд проекту постанови щодо
внесення змін до Порядку щодо
встановлення коефіцієнту підвищення
страхових виплат для перерахунку з 01
березня щомісячних страхових виплат
потерпілим (членам їх сімей) було
перенесено на наступне засідання
правління Фонду.

При цьому, правління Фонду доручило
виконавчій дирекції Фонду спільно з
відповідними постійними комісіями
правління Фонду підготувати
пропозиції щодо пошуку додаткових
фінансових ресурсів для проведення
такого перерахунку.

В подальшому, як також підтверджується
наявними у справі доказами (зокрема
зазначено у додаткових письмових
запереченнях відповідача від 12.12.2014 р.),
на виконання вимог ст. 17 та ч. 2 ст. 29
базового Закону «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», правлінням Фонду було
прийнято постанову від 11.12.2014 р. № 19 про
встановлення коефіцієнту підвищення
страхових виплат у 2014 року у розмірі 1,079
(про що саме просив позивач у позовній
заяві) та на даний час виконавча
дирекція Фонду здійснює передбачені
законодавством заходи щодо державної
реєстрації постанови правління Фонду
від 11.12.2014 р. № 19 «Про внесення змін до
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат».

Отже, враховуючи те, що правлінням
Фонду на даний час було самостійно
прийняте рішення в формі постанови від
11.12.2014 р. № 19 про встановлення
коефіцієнту підвищення страхових
виплат з 01.03.2014 року, у зв'язку із
зростанням у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки (про що саме
просив позивач у позовній заяві), суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог позивача
в судовому порядку, оскільки останні
були задоволені відповідачем у
добровільному порядку.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, позивач (станом на
17.12.2014 р.) не довів суду обґрунтованості
заявлених ним позовних вимог, що були
спростовані відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, зважаючи на що,
суд дійшов до висновку про наявність
підстав для відмови в
адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 17.12.2014 р.