Справа № 2а-593/37/13, 593/325/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа №
876/13343/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 03 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Бережанської міської
ради Тернопільської області, третя
особа на стороні відповідача - ОСОБА_1
про визнання нечинним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом про
визнання нечинним та скасування
рішення Бережанської міської ради від
29 січня 2013 року №602 «Про надання в
оренду земельних ділянок».

Постановою Бережанського районного
суду Тернопільської області від 03
жовтня 2013 року визнано незаконним
рішення сесії Бережанської міської
ради №602 від 29 січня 2013 року. В
задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання
нечинним та скасування рішення сесії
Бережанської міської ради № 602 від 29
січня 2013 року відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, третя особа - ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що на
час розгляду судом першої інстанції
адміністративного позову рішення
сесії Бережанської міської ради №602
від 29.01.2013 року вже було скасовано.

З огляду на викладене, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції за безпідставністю вимог
позивача.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_3
проживають у трьохквартирному будинку
по АДРЕСА_1 та фактично є
співвласниками зазначеного
багатоквартирного жилого будинку, що
підтверджується актом комісії
Бережанської міської ради від 13 квітня
2010 року. Відомостей про створення
зазначеними особами об'єднання
співвласників багатоквартирного
жилого будинку суду не надано.

27.01.2010 року сесія Бережанської міської
ради прийняла рішення №972, згідно якого
за будинковолодінням АДРЕСА_1,
закріплено земельну ділянку площею 748,66
кв.м.

29.01.2013 року сесія Бережанської міської
ради прийняла рішення №602 надати
терміном до 01.01.2014 року ОСОБА_1, жителю
АДРЕСА_1, в оренду земельної ділянки
площею 23 кв.м. для обслуговування
квартири АДРЕСА_1. Право оренди
земельної ділянки оформити шляхом
укладання договору оренди і його
реєстрації. Орендну плату встановити в
трикратному розмірі земельного
податку».

28.03.2013 року сесією Бережанської міської
ради Тернопільської області прийнято
рішення №646 про скасування рішення
сесії №602 від 29.01.2013 року «Про надання в
оренду земельних ділянок».

Приймаючи рішення про визнання
незаконним рішення сесії Бережанської
міської ради, суд першої інстанції
виходив з того, що вказане рішення було
прийняте відповідачем з порушенням
норм земельного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах (абзац 10
п.9 Рішення Конституційного Суду
України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Згідно із ч.4 ст.13 Основного Закону
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, їх рівність перед
законом. Основний Закон України
гарантує кожному право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю відповідно до закону (ст.41).

Відповідно до вимог ст.42 Земельного
кодексу України, земельні ділянки, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню співвласників.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб'єктом, згідно
ст. 42 Земельного Кодексу України, якому,
на законних підставах, могла б бути
надана в користування згадана земельна
ділянка, то суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання рішення сесії Бережанської
міської ради від 29 січня 2013 року №602
«Про надання в оренду земельних
ділянок» незаконним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним у справі
доказам, а їх достатня кількість та
взаємний зв'язок у сукупності дали
змогу суду першої інстанції зробити
вірний висновок про визнання рішення
міської ради незаконним та відмову в
задоволенні вимог про визнання
нечинним та скасування згаданого
рішення.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Бережанського
районного суду Тернопільської області
від 03 жовтня 2013 року у справі № 593/325/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов