Справа № 265/5323/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р.Справа № 265/5323/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Старостіна В.В. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
06.10.2014р. по справі № 265/5323/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни",

ВСТАНОВИЛА:

04.08. 2014 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи
постановою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
06.10.2014 року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
щодо не нарахування та невиплати
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 04.02.14 року по 02 серпня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
здійснити перерахунок позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з
04.02.14 року по 02 серпня 2014 року включно, з
відрахуванням фактично проведених
виплат.

В іншій частині позовні вимоги
залишені без задоволення.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач відповідно до ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" є дитиною війни та за приписами
ст. 6 цього закону має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 р. за № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також , судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" установлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни" ,
який набрав чинності з 01.01.2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Згідно Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ передбачено, що норми та
положення статей, зокрема, ст.6-7 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються в порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового соціального
страхування на 2014 рік, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що
цей Закон набирає чинності з дня,
наступного за днем його офіційного
опублікування.

Вказаний Закон було офіційно
опубліковано в газеті "Голос України"
02.08.2014 року (№ 146), а відтак, з
урахуванням дати набрання чинності
вказаним Законом (03.08.2014 року), колегія
суддів вважає правомірним рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог за період з 04.02.2014 року
по 02.08.2014 року.

Враховуючи положення ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
-без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 183-2, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області залишити
без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 06.10.2014р.
по справі № 265/5323/14-а залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В.
Тацій Л.В.