Справа № 2а/2570/1670/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/54876/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Комунального
лікувально-профілактичного закладу
"Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення", Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС, третя
особа: Міністерство охорони здоров'я
України про визнання незаконним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4звернулась до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Комунального
лікувально-профілактичного закладу
"Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення", Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС, третя
особа: Міністерство охорони здоров'я
України про визнання незаконним та
скасування рішення.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року відмовлено у відкритті
провадження у справі.

Вважаючи, що рішення першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм процесуального права,
позивач звернулась до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову
у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_4 суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що він не є справою
адміністративної юрисдикції, і
неповинен вирішуватись в порядку
адміністративного судочинства, позаяк
вказані відповідачі по справі не
наділені владно-управлінськими
функціями, а отже рішення прийняті ними
не носять публічно-правового
характеру.

З таким висновкамине
погоджується колегія суддів Вищого
адміністративного суду України та
вважає їх передчасними на підставі
наступного.

Згідно з ч.1 ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Частиною першою статті 2 КАС
України встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Стаття 17 КАС України встановлює
категорії спорів, на які поширюється
компетенція адміністративних судів.
Зокрема, пунктом 1 частини другої
зазначеної статті визначено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності. Вжитий у цій
процесуальній нормі термін "суб'єкт
владних повноважень", відповідно до
пункту 7 частини першої статті 3 цього ж
Кодексу, означає орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У розумінні статті 1 Закону
України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV "Про
реабілітацію інвалідів в Україні"
медико-соціальна експертиза - це
визначення на основі комплексного
обстеження усіх систем організму
конкретної особи міри втрати здоров'я,
ступеня обмеження її життєдіяльності,
викликаного стійким розладом функцій
організму, групи інвалідності, причини
і часу її настання, а також
рекомендацій щодо можливих для особи
за станом здоров'я видів трудової
діяльності та умов праці, потреби у
сторонньому догляді, відповідних видів
санаторно-курортного лікування і
соціального захисту для найповнішого
відновлення усіх функцій
життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України від 21
березня 1991 року № 875-XII "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" інвалідність, як міра втрати
здоров'я, визначається шляхом
експертного обстеження в органах
медико-соціальної експертизи
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до підпункту 6.13 пункту 6
та абзацу двадцять третього підпункту
8.8 пункту 8 Положення про Міністерство
охорони здоров'я України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 467,
Міністерство охорони здоров'я
відповідно до покладених на нього
завдань проводить медико-соціальну
експертизу з метою виявлення ступеня
обмеження життєдіяльності особи та
затверджує порядок її проведення.

Медико-соціальну експертизу
відповідно до абзацу першого пункту 4
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 грудня
2009 року № 1317, проводять
медико-соціальні експертні комісії
(далі - комісії), з яких утворюються в
установленому порядку центри (бюро), що
належать до закладів охорони здоров'я
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій. Комісії
перебувають у віданні Міністерства
охорони здоров'я України і утворюються
за таким територіальним принципом:
Кримська республіканська; обласні;
центральні міські у містах Києві та
Севастополі; міські, міжрайонні,
районні комісії (абзац третій пункту 4
згаданого Положення).

Абзац четвертий пункту 10 цього
Положення визначає, що комісія
складається з представників
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства соціальної політики
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, а також
військово-медичної служби Служби
безпеки України та військово-медичного
підрозділу Служби зовнішньої розвідки
у разі розгляду медичних справ
стосовно потерпілих на виробництві чи
пенсіонерів з числа
військовослужбовців Служби безпеки
України або Служби зовнішньої
розвідки. У проведенні
медико-соціальної експертизи беруть
участь також представники Пенсійного
фонду України, органів державної
служби зайнятості та, у разі потреби,
працівники науково-педагогічної та
соціальної сфери.

Відповідно до частини третьої
статті 8 Закону України від 6 жовтня 2005
року № 2961-IV "Про реабілітацію інвалідів
в Україні" рішення медико-соціальних
експертних комісій є обов'язковими для
виконання органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями, реабілітаційними
установами незалежно від типу і форми
власності.

Така позиція знайшла
відображення в постанові Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів", пунктом 15 якої передбачено, що
рішення медико-соціальних експертних
комісій спрямовані на забезпечення
реалізації державної політики у сфері
реабілітації інвалідів, створення
правових, економічних, політичних,
соціально-побутових і
соціально-психологічних умов для
задоволення їхніх потреб у відновленні
здоров'я, матеріальному забезпеченні,
посильній трудовій та громадській
діяльності, а тому вони мають публічний
характер та підлягають оскарженню в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене, рішення судів
попередніх інстанцій у даній справі
підлягають скасуванню як такі, що
постановлені з порушенням норм
процесуального права, а справа -
направленню до суду першої інстанції
для вирішення питання про прийняття
позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року у справі № 2а/2570/1670/2012 скасувати, а
матеріали справи направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про прийняття до розгляду позовної
заяви.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець