Справа № 818/2513/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.Справа № 818/2513/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання -
Кудіній Я. Г.,

за участю представника позивача -
Ющенка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Сумське обласне
управліня АТ "Ощадбанк" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.09.2014р. по справі № 818/2513/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Сумське обласне управліня АТ "Ощадбанк"

до Відділу Державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції третя особа ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

05.09.2014 року Публічне акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Сумське обласне
управління АТ "Ощадбанк" звернулося до
суду із позовом, у якому просило
зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції зняти обтяження у
вигляді арешту рухомого майна, а саме з
автомобіля марки КІА Sorento, д.н. НОМЕР_2,
2011 року випуску, який є предметом
застави за договором застави
транспортного засобу від 03.03.2011 р.,
укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 18.09.2014 року відмовив
у задоволенні позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Сумське обласне
управління АТ "Ощадбанк" подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, на думку апелянта, суд
першої інстанції не повністю з'ясував
обставини справи, оскільки відповідач
в судове засідання не з'явився та не
виконав вимоги ухвали в частині
надання матеріалів виконавчого
провадження ВП № 40774237 та постанову про
арешт майна від 15.11.2013 р., і відповідно
своє рішення суд приймав без
дослідження цих документів.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу,
просив її задовольнити, скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач та третя особа у судове
засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
учасників судового засідання,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
03.03.2011 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» в особі філії-Сумське обласне
управління ВАТ «Ощадбанк» (постановою
КМУ № 502 від 06.04.2011 р. було змінено тип
товариства з відкритого на публічне) та
фізичною особою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 2412 .

В забезпечення вказаного кредитного
договору, згідно договору застави
транспортного засобу посвідченого
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 03.03.2011 р. за реєстровим номером № 272,
в заставу банку було передано
автомобіль марки КІА, моделі Sorento 2.2 CRDI,
2011 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Згідно пояснень представника позивача,
28.08.2014р. до Сумського обласного
управління АТ "Ощадбанк" звернулася
ОСОБА_2 та повідомила про намір
добровільної реалізації майна з метою
погашення простроченої заборгованості
перед банком в повному обсязі.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна, а
саме: запису № 1, 03.03.2011 р. у вказаному
реєстрі за № 10903085 було зареєстроване
обтяження транспортного засобу номер
державної реєстрації НОМЕР_2, КІА Sorento 2.2
CRDI. Підставою обтяження є договір
застави № 272 від 03.03.2011 р.

При цьому в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна міститься і
запис № 2 згідно якого 28.11.2013 р. за №
14039906 було зареєстроване обтяження
всього рухомого майна у межах суми
стягнення 208 271,22 грн. Підставою
обтяження є постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП 36566347 від 21.11.2013 р.
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції.

Також згідно витягу в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
міститься і запис №3 відповідно до
якого 16.01.2014 за №14123990 було
зареєстроване обтяження всього
рухомого майна. Підставою обтяження є
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП 40774237 від 15.11.2013 р. відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Сумське обласне
управління ВАТ «Ощадбанк» не знайшли
підтвердження в ході судового
розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 572
Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону
України "Про іпотеку" в разі порушення
боржником забезпеченого заставою
(іпотекою) зобов'язання, кредитор
(заставодержатель/іпотекодержатель)
має право переважно перед іншими
кредиторами задовольнити свої вимоги
за рахунок заставленого (переданого в
іпотеку) майна.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що
договором застави від 03.03.2011р.
визначено порядок звернення стягнення
на предмет застави та його реалізація.

Так, п. 6.4 даного договору передбачено,
що заставодержатель зобов'язаний у
будь-якому випадку до початку
процедури звернення стягнення
зареєструвати в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
звернення стягнення на предмет
застави.

Пунктом 6.6.1 також зазначено процедура
прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет застави в
позасудовому порядку.

На час розгляду справи жодних доказів
на виконання розділу 6 договору застави
від 03.03.2011р. представником позивача
суду не надано, відсутні відповідні
записи в Державному реєстрі.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що відсутні докази того, що
ОСОБА_2 в добровільному порядку
передала Сумському обласному
управлінню ВАТ «Ощадбанк»
транспортний засіб із наміром
реалізації транспортного засобу в
рахунок погашення суми боргу,
позивачем не надано жодних доказів
того, що на час звернення до суду
проходить процедура звернення
стягнення та реалізація предмету
застави, у порядку, передбаченому
розділі 6 договору застави
транспортного засобу, в т.ч., але не
виключно, на підставі рішення суду,
виконавчому написі нотаріуса,
позасудовому порядку чи проходить
процедура реалізації предмету застави
заставодержателем, проводиться
аукціон (публічні торги), на якому
здійснюється реалізація предмету
застави.

В матеріалах справи міститься лише
довідка Сумського обласного
управління ВАТ «Ощадбанк» про
заборгованість ОСОБА_2 станом на
05.09.2014р. (а.с.24).

Також відсутні докази того, що ОСОБА_2
було оскаржено та скасовано постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП№40774237
від 15.11.2013р. .

Слід зазначити, що частиною 4 статті 54
Закону України „Про виконавче
провадження" передбачено, що про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна .

Однак, матеріали справи не містять
доказів того, що державний виконавець
реалізує заставне майно.

Крім того, колегією суддів не
приймається до уваги посилання
позивача на те, що в межах справи №818/98/14
постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р.
було зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції зняти обтяження у
вигляді арешту рухомого майна (запис
№2), а саме з автомобіля марки КІА Sorento,
д.н. НОМЕР_2, 2011 року випуску, який є
предметом застави за договором застави
транспортного засобу від 03.03.2011 р.,
укладеним між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2,
яке зареєстровано в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 28.11.2013 р. за №
14039906, але відповідачем рішення суду не
виконано, при цьому внесено
протиправно запис №3 про нове
обтяження. Оскільки, враховуючи
положення чинного законодавства
України, позивач не позбавлений права
звернутися із заявою про примусове
виконання рішення суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачем не доведено
порушення права Сумського обласного
управління ВАТ «Ощадбанк» щодо
звернення стягнення на заставне майно
в зв'язку із наявністю запису №3 у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна щодо публічного обтяження
рухомого майна ОСОБА_2.

Як встановлено судом першої інстанції,
п 6.6.1 договору застави передбачено, що
заставодавець доручає укласти договір
з суб'єктом оціночної діяльності на
проведення оцінки предмета застави з
метою реалізації положень даного
договору застави.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
"Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" оцінювачами можуть бути
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які склали
кваліфікаційний іспит та одержали
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з ч.5 ст. 15 зазначеного Закону
передбачено, що кваліфікаційне
свідоцтво видається Фондом
державного майна України спільно з
навчальним закладом, на базі якого
проводилася підготовка та складався
кваліфікаційний іспит, на підставі
відповідного рішення
Екзаменаційної комісії

Однак, з матеріалів справи не
вбачається доказів того, що Сумським
обласним управлінням ВАТ «Ощадбанк»
було укладено договір із суб'єктом
оціночної діяльності щодо оцінки
вартості рухомого майна за договором
застави від 03.03.2011р., оскільки наданий
висновок визначення ринкової вартості
майна підготовлений особою, яка
закінчила навчання за програмою
підвищення кваліфікації працівників
установ ВАТ «Ощадбанк» та отримала не
кваліфікаційне свідоцтво, а
сертифікат проходження курсів
підписаний головою правління ВАТ
«Ощадбанк» (а.с.23).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що доводи позивача
про порушення відповідачем його прав
та інтересів, в якості
заставодержателя, на час звернення до
адміністративного суду є не
обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що твердження ВАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Сумське обласне
управління ВАТ «Ощадбанк» про
порушення прав та законних інтересів
позивача як заставодержателя шляхом
накладення арешту на заставлене майно
є безпідставним, а тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Сумське обласне управліня АТ "Ощадбанк"
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2014р. по
справі № 818/2513/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 08.12.2014
року