Справа № 872/12422/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 року

справа № 811/1553/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції кіровоградської області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2013 року у справі №811/1553/13-а за позовом публічного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» до Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

13 травня 2013 року публічне акціонерне товариство «Гайворонський електровозоремонтний завод» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення – рішення від 09.01.2013 року №1/1520 Гайворонської МДПІ Кіровоградської області в частині зменшення розміру від’ємного значення податку на додану вартість.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, при цьому, порушення при формуванні податку на додану вартість, що мали місце з боку позивача - відсутні. Натомість, під час перевірки правомірності формування податкового кредиту, перевіряючий орган дійшов висновку про те, що позивачем було сформовано податковий кредит за рахунок господарських операцій, що не направленні на реальне настання наслідків ними обумовлених, у зв’язку з чим, фактично, не набуло право на використання цього ПДВ для формування від’ємного значення та включення його після бюджетного відшкодування до податкового кредиту наступного звітного періоду. Вказані висновки відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, та прийняте за їх наслідками податкове повідомлення – рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2013 року адміністративний позов задоволено, скасовано податкове повідомлення – рішення Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 09.01.2013 року №1/1520, яким публічному акціонерному товариству «Гайворонський тепловозоремонтний завод» зменшено суму від’ємного значення податку на додану вартість у розмірі 6875,09 грн.

Не погодившись з рішення суду Гайворонська міжрайонна державна податкова інспекція в Кіровоградській області ДПС, відповідач, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем із своїми контрагентами було укладено удавані правочини, на підставі яких сформовано податковий кредит та отримано суму від’ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного звітного періоду. У зв’язку з тим, що укладені правочини не направлені на настання наслідків ними обумовлених, то у позивача. Відповідно, не виникло декларованого державою права на отримання від’ємного значення з податку на додану вартість.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 17.12.2012 року по 19.12.2012 року посадовими особами Гайворонської МДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «ГТРЗ» з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового законодавства з питань оподаткування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «УКР МЛБ ТЕХНОЛОГІЇ» за ківтень 2010 року, ПП «Концес» за січень 2010 року, ТОВ «АМП Групп» за січень 2011 року, ТОВ «АЛЬЯНС – ІНСТРУМЕНТ» за вересень 2011 року, за результатами якої було складено акт №100/1520/01057723 від 19.12.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення:

- ч. 1 ч.5 ст.203, ч.1, ч.2 ст.215, ст.216 ст.228, ст. 662, ст.655, ст. 656 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених позивачем при придбанні товарів (послуг) у ТОВ «ТД Владар - Харків» за період травень 2011 року, ПП «Концесс» за січень 2011 року,ТОВ «АМГ ГРУПП» за січень 2011 року,ТОВ «Альянс - Інструмент» за вересень 2011 року, ТОВ «УКР МЛБ Технології» за квітень 2010 року.

- п.123.2 ст.123, п.198.1, 198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами і доповненнями в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту в сумі 6875,09 грн. в тому числі в розрізі звітних періодів:

- квітень 2010 року в сумі ПДВ 2860,0 грн.;

- травень 2011 року в сумі ПДВ 2778,0 грн.;

- січень 2011 року в сумі ПДВ 1202,72 ( 251,02 + 951,67 грн.)

- за вересень 2011р. в сумі ПДВ 34,40 грн., за рахунок включення до його складу податку на додану вартість з придбаного товару по нікчемних правочинах укладених ТОВ «ТД Владар - Харків» за період травень 2011 року, ПП «Концесс» за січень 2011 року, ТОВ «АМГ ГРУПП» за січень 2011 року., ТОВ «Альянс - Інструмент» за вересень 2011 року, ТОВ «УКР МЛБ Технології за квітень 2010 року, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі ПДВ 6875,09 грн., в т.ч. в розрізі звітних періодів :

- квітень 2010 року в сумі ПДВ 2860,0 грн.;

- травень 2011 року в сумі ПДВ 2778,0 грн.;

- січень 2011 року в сумі ПДВ 1202,72 грн.(251,02+ 951,67 грн.);

- за вересень 2011 року в сумі ПДВ 34,40 грн.

- Встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за :

- квітень 2010 року на суму ПДВ 2860,0 грн.;

- травень 2011 року на сумі ПДВ 2778,0 грн.;

- січень 2011 року в сумі ПДВ 1202,72 грн.

- за вересень 2011р. в сумі ПДВ 34,40 грн.

За результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення – рішення №1/1520 від 09.01.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від’ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 6875,09 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення – рішення №1/1520 від 09.01.2013 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було правомірно відображено в податковій звітності залишок від’ємного значення з податку на додану вартість, за наслідками належним чином сформованого податкового кредиту за рахунок сум ПДВ, отриманих в ході реального здійснення господарських операцій позивачем з його контрагентами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до положень п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу – зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від’ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов’язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від’ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, зазначеними нормами право регламентоване право платника податку на формування від’ємного значення з податку на додану вартість за наслідками своєї господарської діяльності, підтвердженої належними документами первинного бухгалтерського обліку.

Як вбачається з матеріалів перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення – рішення слугували акти перевірок контрагентів позивача та інформація в електронних базах даних податкового органу на рівні ДПС.

Тобто, відповідачем фактично не досліджувався факт реальності здійснення позивачем господарських операцій, для визначення бази оподаткування з податку на додану вартість за перевіряємий період. Однак, при цьому, Гайворонською МДПІ зроблено висновок щодо відсутності фактичного здійснення господарських відносин між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період, з метою надання податкової вигоди по ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладене, суд першої інстанції, враховуючи принцип офіційного з’ясування обставин справи, дійшов вірного висновку щодо необхідності, фактичного, дослідження наявності реального характеру здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «УКР МЛБ Технології» (продавець) укладений договір щодо поставки прокату кольорового металу № 8 від 01.03.2010 (т. 1, а.с. 240).

На підтвердження отримання товару, зазначеного в договорі, позивачем надані, накладна (т.1, а.с. 241), рахунок (т.1, а.с. 242), прибутковий ордер (т.1, а.с. 78), платіжне доручення (т. 1, а.с. 84).

ТОВ «УКР МЛБ Технології» було виписано позивачу податкову накладну у квітні 2010 року на загальну суму ПДВ 2860 грн. (т.1, а.с. 244).

Також, між позивачем (покупець) та ПП «Концесс» (постачальник) укладений договір постачання № 120111/01 від 12.01.2011, відповідно до якого постачальник зобов’язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов’язується сплатити і прийняти у власність товар (лист, труби) в номенклатурі, яка зазначена в рахунках – фактурах, додатках (специфікаціях) (т. 1, а.с. 76).

На підтвердження отримання товару, зазначеного в договорі, позивачем надані рахунки фактури (т.1 а.с.78,80,81), накладні (т.1, а.с. 77, 81), прибутковий ордер (т.1, а.с. 78), платіжне доручення (т. 1, а.с. 85).

Крім того, між позивачем (покупець) та ТОВ «АМГ ГРУПП» (постачальник) укладений договір постачання № 24-11 від 24.11.2010, відповідно до якого постачальник зобов’язується поставини замовнику, а замовник прийняти та оплатити постачальнику товар (припой ПОС 40) у кількості і в строки, у відповідності до домовленості. (т. 2, а.с. 1).

На підтвердження отримання товару, зазначеного в договорі, позивачем надані, накладні (т.2, а.с.3), прибутковий ордер (т.2, а.с. 4), платіжні доручення (т. 2, а.с. 6-7).

ТОВ «АМГ ГРУПП» виписана позивачу податкова накладна на загальну суму ПДВ 2618,34 грн. (т.2, а.с. 5).

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Альянс - Інструмент» (постачальник) укладений договір постачання № 1/2109 від 21.09.2011 (т. 2, а.с. 1).

На підтвердження отримання товару, зазначеного в договорі, позивачем надані видаткова накладна (т.2, а.с. 19), прибутковий ордер (т.2, а.с. 20), платіжне доручення (т. 2, а.с. 22).

ТОВ «АМГ ГРУПП» виписана позивачу податкова накладна за вересень 2011 року на загальну суму ПДВ 34,40 грн. (т.2, а.с. 21).

Між позивачем (покупець) та ТОВ «ТД Владар - Харків» (постачальник) укладений договір постачання у порядку визначеному ст. 181 Господарського кодексу України.

На підтвердження отримання товару, зазначеного в договорі, позивачем надані рахунок фактуру (т.2, а.с. 10), видаткова накладна (т.2, а.с. 11), прибутковий ордер (т.2, а.с. 12), платіжне доручення (т. 2, а.с. 14).

ТОВ «ТД Владар - Харків» виписана позивачу податкова накладна за травень 2011 року на загальну суму ПДВ 2778 грн. (т.2, а.с. 13).

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов’язаних з визначенням об’єктів оподаткування та/або податкових зобов’язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов’язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами наслідком яких є виконання робіт, та поставка товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що декларування позивачем податку на додану вартість, та отримання від’ємного значення не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності формування позивачем податку на додану вартість та отримання від’ємного значіення з податку на додану вартість, отриманих за рахунок договорів, укладених позивачем з означеними контрагентами, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2013 року у справі №811/1553/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим