Справа № 348/2064/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 876/11167/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2013 року у справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року позивач - Головне
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просить стягнути з відповідача на
користь держави в особі Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
безпідставно отримані кошти в сумі 5088,08
грн.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що порядок вирішення
питання про поворот виконання судового
рішення як спосіб захисту прав та
інтересів позивача, що зокрема полягає
у поверненні відповідачем одержаних
коштів за судовим рішенням, яке
скасоване, чітко регламентований ст.265
КАС України, а тому позивачем передусім
обрано невіри спосіб захисту свого
права.

Крім того, суд першої інстанції вказує
на те, що особа, яка добросовісно
одержувача скасованою чи зміненою
постановою певні виплати не повинна
повертати ці кошти чи надміру одержані
кошти, а з набранням законної сили
новим судовим рішенням вона лише
втрачає право на одержання подальших
виплат або зберігає це право щодо
виплат у меншому розмірі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області оскаржило
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 8 серпня
2013 року та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
постановою Надвірнянського районного
суду від 28.12.2011 року, яка залишена без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 року,
визнано незаконною відмову головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обласні щодо
перерахунку ОСОБА_1 пенсії та
зобов'язано головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області із 01.12.2010 р.
провести ОСОБА_1 перерахунок та
виплатити пенсію відповідно до ст. 63
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», постанови Кабінету Міністрів
України від 07.11.2007 р. №1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» із врахуванням
наказу ДДУ ПВП від 19.11.2010 р. №434.

Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
проведено перерахунок згідно з
рішенням, а доплата у розмірі 2861,92 грн.
переведено на пенсійний рахунок
пенсіонера, згідно з платіжним
дорученням від 11.02.2013 № 239.

Однак, постановою Вишого
адміністративного суду України
постановою від 29.05.2013 постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 28.12.2011 р.
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 р. у
справі скасовано та прийнято нову
постанову, якою у задоволенні позову
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії
відмовлено.

Таким чином, апелянт вважає, що
оскільки Вищим адміністративним судом
України встановлено, що ОСОБА_1 не мав
права на отримання цих виплат, рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасовані, оскільки вони є незаконними,
тому на даний час кошти отримані ОСОБА_1
безпідставно і підлягають поверненню.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області і отримує
пенсію згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб,звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб».

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від
28.12.2011 року, яка залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 року,
зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області здійснити
перерахунок з 1.12.2010 року і виплачувати
ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», постанови КМ
України №1294 від 7.11.2007 року «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу».

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 29.05.2013 року скасовано
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від
28.12.2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2012 року.

На виконання постанови
Надвірнянського районного суду від
28.12.2011 року Головним управлінням
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області проведено
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплачено
доплати до пенсії за період з 01.12.2010
року по 31.07.2013 року в сумі 5088,08 гривень.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по
суті, прийшов до висновку, що такий є
справою адміністративної юрисдикції
та повинен розглядатися в порядку
адміністративного судочинства. Однак,
апеляційний суд з цим не погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень, а виступав особою, яка
отримувала пенсійні виплати та мала
надати інформацію про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати.

Оскільки позивач в позовній заяві
просив лише відшкодувати шкоду, при
цьому не заявляв вимог вирішити
публічно-правовий спір, то у суду
першої інстанції не було правових
підстав розглядати даний спір в
порядку адміністративного
судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
18.06.2013р. у справі №21-204а13, яка відповідно
до ч. 1, 2 ст. 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

На підставі наведеного, враховуючи
характер спірних правовідносин, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що дану справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, що є
наслідком скасувати постанову суду та
закрити провадження у справі на
підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, та у
відповідності до ч.2 ст.157 КАС України
слід роз'яснити управлінню, що дана
справа підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.157, ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 203,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2013 року у справі №348/2064/13-а за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області до ОСОБА_1
про стягнення безпідставно отриманих
коштів скасувати та провадження у
справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга