Справа № 2а-10352/09/0470
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/15061/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Олексієнко М.М., Юрченко
В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2014р. у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального житлового
підприємства № 2 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулося до суду з
позовом про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 64047,60 грн та 2843,82 грн пені за
порушення термінів їх сплати.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.06.2010р., яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2014р., в
задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частиною 5 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відповідно до частини 1 статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно з частиною 4 статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення»
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності, зокрема,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до поданого відповідачем
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за формою
№10-ПІ за 2008 рік середньооблікова
кількість штатних працівників
становила склала 168 особи, з них:
середньооблікова кількість
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 осіб; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», - 7
осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що у
2008 році відповідачем виконано вимоги
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
шляхом надання щомісячно з січня по
грудень 2008 року до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіти
форми 3-ПН про наявність вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а тому передбачені законом
підстави стягнення
адміністративно-господарських санкцій
відсутні.

Поряд з тим, судами в порушення вимог
частин 4, 5 статті 11, статті 159 КАС
України належним чином не досліджено,
не надано правової оцінки обставинам
справи щодо виконання відповідачем
обов'язку щомісячного подання центрам
зайнятості адміністративних даних у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, згідно статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення».

Так, в матеріалах справи відсутні звіти
форми 3-ПН про наявність вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів за 2008 рік, а тому судами не
встановлено до яких умов праці були
віднесені вакантні місця інвалідів, чи
адаптовані зазначені робочі місця
підприємством для роботи інвалідів, та
чи зазначав відповідач у поданих
щомісячних звітах занижену кількість
вакансій для інвалідів при нормативі 7
осіб.

Як вбачається з листа
Центрально-Міського центру зайнятості
(а.с. 7) відповідачем надавались дані про
наявні вакансії для працевлаштування
інвалідів не у повному обсязі, зокрема
не подано звіту форми 3-ПН за травень 2008
року, що відповідно тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд
відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.06.2010р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2014р. у даній справі скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Олексієнко

В.В. Юрченко