Справа № 235/4910/14-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 235/4910/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області на постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 14.10.2014р. по
справі № 235/4910/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області

про визнання рішення про відмову в
призначенні пенсії протиправним та
зобов'язання призначити пенсії за
вислугу років,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
адміністративним позовом в якому
просила: визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 24.07.2014 року про відмову в
призначенні їй пенсфї за вислугу років
та зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області призначити їй пенсію за
вислугу років з моменту звернення.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 14.10.2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 24.07.2014 року про відмову в
призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу
років.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області призначити ОСОБА_1 з 07.07.2014 року
відповідно до ст.ст. 52,55 п. "е" Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
п.2 розділу Х Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 14.10.2014 року та
винести нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності та
просив задовольнити апеляційну скаргу
в повному обсязі.

Позивач повідомлений належним чином
про час, дату та місце розгляду справи,
в судове засідання не прибув, поважних
причин неявки судом не встановлено, у
зв'язку із цим справа розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України
постанова переглянута в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1, звернулася до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за вислугу років зі зменшенням
пенсійного віку відповідно до п. "е" ст.
55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

24.07.2014 р. Рішенням Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області ОСОБА_1
відмовлено у призначенні пенсії, у
зв'язку з відсутністю необхідного
спеціального стажу роботи 25 років,
підтвердженого у встановленому
порядку (а.с. 6-8).

Відповідачем не зараховано до
спеціального стажу позивача період
роботи в Димитрівськкий дитячій
музичній школі №1 з 06.08.2001 року по 01.08.2009
року на посаді викладача хорового
класу позашкільного навчального
закладу, оскільки така посада не
передбачена Переліком закладів і
установ освіти, хорони здоров'я та
соціального захисту і посад робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженому Постановою КМУ
від 04.11.1993 року № 909 та період
знаходження у відпустках без
збереження заробітної плати 41
календарний день.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з безпідставності
відмови відповідача призначити пенсію
позивачу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України .

Закон України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ гарантує соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум, а також
регулярного перегляду їх розмірів у
зв'язку із збільшенням розміру
мінімального споживчого бюджету і
підвищенням ефективності економіки
республіки.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету міністрів України
№ 909 від 04.11.1993 року "Про перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років", встановлено,
що право на пенсію за вислугу років
мають право громадяни, які працювали
зокрема викладачами позашкільного
навчального закладу.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом міністрів
України.

Судом встановлено, що позивач у період
з 01.10.1984 року по 02.09.1985 року працювала на
посаді концертмейстера Димитровської
дитячої музичної школи №1; з 02.09.1985 року
переведена з посади концертмейстера на
посаду викладача хорового класу та
теоритичних дисциплін Димитровської
дитячої музичної школи №1; з 01.09.2009 року
затверджена завідуючей відділом
музично-теоритичних дисциплін; з 01.07.2014
року звільнена згідно ст. 38 КЗпП
України (а.с.12, 14).

Як свідчать матеріали справи, з 20.11.2001
року назву навчального закладу змінено
з "Дитяча музична школа №1" на "Дитяча
музична школа", а потім з 21.12.2007 року
назву закладу змінено на "Початковий
спеціалізований мистецький навчальний
заклад музична школа м. Димитров"(а.с. 13).

Враховуючи період роботи на вище
зазначених посадах, спеціальний стаж
для призначення пенсії у позивача
складає більше за 25 років, тобто є
достатнім для призначення пенсії за
вислугу років.

Щодо доводів відповідача в апеляційній
скарзі про те, що з 06.08.2001 року
Димитравська дитяча музична школа
віднесена до закладів з іншим статусом,
де за переліком посад, посада викладача
відсутня.

Колегія суддів зазначає, що у зв'язку з
перейменуванням Дитячої музичної
школи №1 на Початковий спеціалізований
мистецький навчальний заклад музична
школа м. Димитров фактично ніяких змін
у статусі школи, у статусі учасників
навчально-виховного процесу
навчального закладу не відбулося.
Згідно статуту Початковий
спеціалізований мистецький навчальний
заклад музична школа м. Димитров
належить до системи позашкільної
совіти (а.с.19-40).

Пунктом 6 Переліку типів позашкільних
навчальних закладів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.05.2001 року № 433, початкові
спеціалізовані мистецькі навчальні
заклади (школи естетичного виховання,
зокрема музичні школи) віднесені до
позашкільних навчальних закладів.

Переліком посад педедогічних та
науково-педадогічних працівників,
затвердженим Постановю Кабінету
Міністрів України від 14.06.2000 року № 963,
викладачі всіх спеціальностей
віднесені до педадогічних працівників.

Отже, позивач, як викладач має право на
пенсію за вислугу років при наявності
педадогічного стажу роботи.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції, що позивач має право на
зарахування відповідно періоду до
пільгового стажу, та призначення
пенсії за п. "е" ст. 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення,
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи,
прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для скасування
постанови суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 14.10.2014р. по справі № 235/4910/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Присяжнюк О.В. Курило Л.В.