Справа № 826/17220/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2014 року 11:02
№ 826/17220/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
секретаря судового засідання Корніюк
А.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:

за позовомАдвоката ОСОБА_1до
відповідача Київської міської
державної адміністраціїпровизнання
протиправною бездіяльності щодо не
надання інформації на адвокатський
запит від 22.09.2014 р., та зобов'язання
вчинити певні діїза участю
представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_1)

від відповідача: Щербина М.В.
(довіреність № 001-2519 від 21.11.2014 р.)

Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 12.12.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся позивач - адвокат
ОСОБА_1 з позовною заявою до
відповідача Київської міської
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності щодо не
надання інформації на адвокатський
запит від 22.09.2014 р., та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.11.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/17220/14 та призначено справу до
судового розгляду.

У судовому засіданні 12.12.2014 р. позивач
заявлені у позовній заяві позовні
вимоги підтримав повністю та у судових
дебатах просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність
Київської міської державної
адміністрації щодо ненадання адвокату
ОСОБА_1 інформації на адвокатський
запит від 22 вересня 2014 р.;

- зобов'язати Київську міську державну
адміністрацію у строк не пізніше п'яти
днів з дня набрання постанови суду по
справі за цим позовом законної сили
надати адвокату ОСОБА_1 на адвокатський
запит від 22 вересня 2014 р. інформацію
щодо того, які саме відомості про осіб,
які в період з 21 листопада 2013 р. по 21
лютого 2014 р. постраждали (отримали
тілесні ушкодження, померли) під час
масових акцій протесту в місті Києві,
Київською міською державною
адміністрацією (департаментами,
управліннями, відділами), надавались,
коли та яким правоохоронним органам.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач послався на те, що при
зверненні 22.09.2014 р. ОСОБА_1, як адвоката
ОСОБА_4 згідно договору про надання
правової допомоги від 14.05.2014 р. № 14051, до
Київської міської державної
адміністрації із адвокатським запитом
про надання інформації, необхідної як
адвокату, для надання правової
допомоги ОСОБА_4 (щодо того, які саме
відомості про осіб, які в період з 21
листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р.
постраждали (отримали тілесні
ушкодження, померли) під час масових
акцій протесту в місті Києві, Київською
міською державною адміністрацією
(департаментами, управліннями,
відділами), надавались, коли та яким
правоохоронним органам), відповідачем
Київською міською державною
адміністрацією було протиправно
відмовлено ОСОБА_1 у наданні
запитуваної в запиті інформації, що
викладено у письмовій відповіді від 1
жовтня 2014 р. № 061-8701/02.01 за підписом
заступника директора Департаменту
охорони здоров'я Київської міської
державної адміністрації Курмишова О., в
якому позивачу повідомлено лише про
надання Департаментом інформації
правоохоронним органам (органам
прокуратури, внутрішніх справ, безпеки)
відповідно до запитів в межах
компетенції згідно з чинним
законодавством України.

Відповідачем, у свою чергу, до
матеріалів справи були надані письмові
заперечення проти позову, в яких
Виконавчий орган Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) зазначає про
відсутність протиправних дій її з боку
щодо неможливості (відсутності
правових підстав) для надання на
адвокатський запит позивача
інформації, яка є персональними даними,
а відповідно до вимог частини 6 статті 6
Закону України «Про захист
персональних даних» - не допускається
обробка даних про фізичну особу, які є
конфіденційною інформацією, без її
згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

В судовому засіданні 12.12.2014 р.
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог позивача
також заперечив повністю з підстав,
наведених у письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, а також
вивчивши норми чинного законодавства з
приводу даного спору, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивач ОСОБА_1 з 11 травня 2005 р. є
адвокатом та здійснює адвокатську
діяльність на підставах та в порядку,
передбаченому Законом України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
що підтверджується свідоцтвом про
право на заняття адвокатською
діяльністю № НОМЕР_3 від 11 травня 2005 р.,
виданим на підставі рішення Донецької
обласної
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 11 травня 2005 р. № 49, а
також витягом з Єдиного реєстру
адвокатів України серія АН № 000537 від 29
квітня 2014 р.

14 травня 2014 р. між позивачем ОСОБА_1, як
адвокатом, та ОСОБА_4 було укладено
договір про надання правової допомоги
№ 14051.

22 вересня 2014 р. позивач звернувся до
Київської міської державної
адміністрації із адвокатським запитом
про надання інформації, необхідної
йому, як адвокату, для надання правової
допомоги ОСОБА_4, про надання Київською
міською державною адміністрацією
(департаментами, управліннями,
відділами) правоохоронним органам
України (органам прокуратури,
внутрішніх справ, безпеки) відомостей
про осіб, які в період з 21 листопада 2013
р. по 21 лютого 2014 р. постраждали
(отримали тілесні ушкодження, померли)
під час масових акцій протесту в місті
Києві.

На зазначений адвокатський запит
позивач отримав лист-відповідь від 1
жовтня 2014 року № 061-8701/02.01 за підписом
заступника директора Департаменту
охорони здоров'я Київської міської
державної адміністрації Курмишова О., в
якому йому було повідомлено лише про
надання Департаментом інформації
правоохоронним органам (органам
прокуратури, внутрішніх справ, безпеки)
відповідно до запитів в межах
компетенції згідно з чинним
законодавством України.

Однак, вважаючи зазначену
бездіяльність відповідача у ненаданні
запитуваної інформації на
адвокатський запит від 22 вересня 2014 р. -
протиправною, позивач звернувся за
захистом своїх прав та інтересів у
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, а також вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції
України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права;
Конституція України має найвищу
юридичну силу; закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Разом з тим, частиною 2 статті 67
Конституції України передбачено, що
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про захист персональних даних» (далі -
Закон), законодавство про захист
персональних даних складають
Конституція України, цей Закон, інші
закони та підзаконні
нормативно-правові акти, міжнародні
договори України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно зі статтею 1 цього Закону, він
регулює правові відносини, пов'язані із
захистом і обробкою персональних
даних, і спрямований на захист
основоположних прав і свобод людини і
громадянина, зокрема права на
невтручання в особисте життя, у зв'язку
з обробкою персональних даних.

Відповідно до частини 6 статті 6 Закону,
не допускається обробка даних про
фізичну особу, які є конфіденційною
інформацією, без її згоди, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

З приводу зазначеного, з метою усунення
негативних наслідків та недопущення
переслідування осіб, які були
учасниками акцій протесту та масових
заходів на всій території України у
період з 21 листопада 2013 року і до дня
набрання чинності відповідним актом,
було прийнято Закон України «Про
недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21.02.2014 року, що набрав
чинності 28.02.2014 року.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону
передбачено заборону збирання,
реєстрації, накопичення, зберігання,
адаптування, зміну, поновлення,
використання і поширення
(розповсюдження, реалізацію, передачу)
персональних даних осіб, які були
учасниками масових акцій протесту, що
розпочалися 21 листопада 2013 року, які
були отримані у зв'язку з участю цих
осіб у акціях протесту. Ці персональні
дані підлягають знищенню у
встановленому законодавством порядку.

Таким чином, зазначеною статтею Закону
було здійснено врегулювання питань
щодо обробки персональних даних осіб,
які отримані у зв'язку з їх участю в
масових акціях протесту, що
розпочалися 21 листопада 2013 року.

Відповідно до статті 1 цього Закону, для
його цілей участь особи у масових
акціях протесту підтверджується її
заявою відповідному органу чи
посадовій особі.

Разом з тим, статтею 10 вказаного Закону
визначено, що посадові та службові
особи за невиконання цього Закону
протягом одного місяця з дати набрання
чинності цим Законом підлягають
обов'язковому притягненню до
відповідальності у порядку,
визначеному законами України.

У цьому зв'язку норму статті 9 Закону
України «Про недопущення
переслідування та покарання осіб з
приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань, та визнання
такими, що втратили чинність, деяких
законів України» від 21.02.2014 року слід
розуміти, як спеціальну щодо положень
Закону України «Про захист
персональних даних» та інших актів
законодавства у сфері захисту
персональних даних, спрямовану на їх
розвиток та деталізацію, що означає
потребу неухильного її виконання під
загрозою настання встановленої
законом відповідальності.

Враховуючи наведене, з набранням
чинності цим Законом від 28.02.2014 року,
персональні дані щодо осіб, які були
учасниками масових акцій протесту, що
розпочалися 21 листопада 2013 року, та
були отримані у зв'язку з участю цих
осіб у акціях протесту, не підлягають
збиранню, реєстрації, накопиченню,
зберіганню, адаптуванню, зміні,
поновленню, використанню і поширенню
(розповсюдженню, реалізації, передачі),
а станом на 28.03.2014 року повинні бути
знищені у встановленому
законодавством порядку.

При цьому, слід також брати до уваги
мету вказаного Закону, а саме -
недопущення кримінального та
адміністративного переслідування осіб
з приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань. Законом
чітко визначено коло суб'єктів, які
мають вживати заходи, спрямовані на
недопущення переслідування вказаних
осіб, зокрема правоохоронні органи,
прокуратура, суд.

Тобто інформація, пов'язана з участю
осіб в масових акціях протесту не може
оброблятися (збиратися, зберігатися
тощо) вищевказаними органами з метою
переслідування цих осіб.

Зазначений Закон спрямований на
забезпечення реалізації прав громадян
на свободу вираження поглядів, свободу
зібрань та об'єднання. Водночас
забезпечення реалізації вказаних прав
і свобод людини не може перешкоджати
реалізації інших прав, зокрема, права
на охорону здоров'я та медичну
допомогу, гарантованого Конституцією
України, Цивільним кодексом України
іншими нормативно-правовими актами.

Вимога статті 9 Закону України «Про
недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» щодо знищення персональних
даних осіб, які були учасниками масових
акцій протесту, що розпочалися 21
листопада 2013 року, в будь-якому випадку
не поширюється на інформацію про стан
здоров'я цих осіб, яка необхідна,
зокрема для формування доказової бази
у справах щодо спричинення їм
ушкоджень під час вказаних подій.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про
інформацію», інформація про фізичну
особу (персональні дані) - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована. Не
допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини. До
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я,
а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено, що
інформацією з обмеженим доступом є:
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

В статті 7 вказаного Закону зазначено,
що конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов.
Розпорядники інформації, які володіють
конфіденційною інформацією, можуть
поширювати її лише за згодою осіб, які
обмежили доступ до інформації, а за
відсутності такої згоди - лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Законом України «Про захист
персональних даних» порядок доступу до
персональних даних третіх осіб
визначається умовами згоди суб'єкта
персональних даних, наданої володільцю
персональних даних на обробку цих
даних, або відповідно до вимог закону.
Суб'єкт відносин, пов'язаних з
персональними даними, подає запит щодо
доступу до персональних даних
володільцю персональних даних. Крім
того, відповідно до статті 39-1 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я», пацієнт має
право на таємницю про стан свого
здоров'я, факт звернення за медичною
допомогою, діагноз, а також про
відомості, одержані при його медичному
обстеженні.

Згідно зі статтею 40 зазначеного вище
Закону, медичні працівники та інші
особи, яким у зв'язку з виконанням
професійних або службових обов'язків
стало відомо про хворобу, медичне
обстеження, огляд та їх результати,
інтимну і сімейну сторони життя
громадянина, не мають права
розголошувати ці відомості.

Слід також зауважити, що інформація
стосовно постраждалих осіб під час
масових протестів у м. Києві з 21
листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року -
"Героїв небесної сотні", є
загальнодоступною у засобах масової
інформації (Інтернет-порталах) та
навіть на стендах пам'яті біля місць
протестних подій, а отже не
потребується навіть подання
додаткових запитів для отримання такої
інформації відносно вказаних осіб, які
входять до постраждалих (загиблих)
"небесної сотні".

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням листів Представника
Уповноваженого з питань захисту
персональних даних від 28 квітня 2014 року
№ 11.-835/1015-14-123 та листа від 19 червня 2014
року № 11.-1174/1015-14-123 (копії наявні в
матеріалах справи), вимоги позивача,
на переконання суду, є безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, позивач не довів суду
обґрунтованості заявлених ним
позовних вимог, що були спростовані
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, зважаючи на що, суд дійшов
до висновку про наявність підстав для
відмови в адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І.
Добрянська

Дата складання та підписання в
повному обсязі постанови - 17.12.2014 р.