Справа № 2а-4311/12/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/73401/12 ,
К/9991/71572/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Сумської області Державної податкової
служби та Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2012 року

та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня
2012 року

у справі № 2а-4311/12/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Сумах Сумської області
Державної податкової служби

до Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» в особі
Сумського регіонального управління
«Слобожанщина»

про стягнення коштів за податковим
боргом, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2012 року позов
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Сумської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ у м. Сумах
Сумської області ДПС; позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» в особі
Сумського регіонального управління
«Слобожанщина» (далі - ПАТ «КБ «Надра»;
відповідач) задоволено. Стягнуто з ПАТ
«КБ «Надра» за рахунок коштів на
рахунках у банках, обслуговуючих
платника податків та готівки, що йому
належить, на користь держави
податковий борг з податку на додану
вартість у розмірі 340 307,74 грн.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року
апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра»
задоволено частково. Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 травня 2012 року змінено та
викладено абзац другий резолютивної
частини рішення в такій редакції:
«Стягнути з ПАТ «КБ «Надра» за рахунок
коштів на рахунках у банках,
обслуговуючих платника податків та
готівки, що йому належить, на користь
держави податковий борг з податку на
додану вартість у розмірі 308 895,04 грн.».

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, позивач та
відповідач оскаржили їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій ДПІ у м. Сумах Сумської
області ДПС касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року в частині відмови в задоволенні
позову та прийняття нового рішення про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

ПАТ «КБ «Надра», в поданій
касаційній скарзі, вказуючи на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, рішення суду апеляційної
інстанції скасувати в частині
задоволення позову та прийняти нове -
про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційні скарги слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що пеню в розмірі
340 307,74 грн. нараховано контролюючим
органом за період з 07 грудня 2009 року по
21 листопада 2011 року внаслідок несплати
відповідачем узгодженої суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, визначеної податковим
повідомленням-рішенням № /0/4038 від
23 січня 2009 року, правомірність якого
встановлено постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
16 червня 2009 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07 грудня 2009 року.

За правилами підпункту 16.1.2 пункту 16.1
статті 16 Закону України від
21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 2181-III)
нарахування пені розпочинається при
нарахуванні суми податкового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
податкового зобов'язання, визначеного
у податковому повідомленні згідно з
нормами цього Закону.

Тотожне за правовим регулюванням
положення закріплено в підпункті 129.1.1
пункту 129.1 статті 129 Податкового
кодексу України.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону № 2181-III у разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах «а» - «в»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті
5 Закону № 2181-III при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Частинами 3, 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
у разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення.

Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене та з огляду на
ненадання відповідачем належних
доказів сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, визначеної податковим
повідомленням-рішенням № /0/4038 від
23 січня 2009 року, в установлені Законом
№ 2181-III строки, нарахування позивачем
пені слід визнати обґрунтованим, окрім
періоду з 07 грудня 2009 року по 10 лютого
2010 року.

Так, судом апеляційної інстанції,
зокрема, з'ясовано, що постановою
Правління Національного банку України
від 10 лютого 2009 року № 59 у ПАТ «КБ
«Надра» введено Тимчасову
адміністрацію та призначено
тимчасового адміністратора строком на
один рік. Зазначеною постановою
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів строком на шість місяців з 10
лютого 2009 року по 10 серпня 2009 року. В
подальшому постановою Правління
Національного банку України від 05
серпня 2009 року № 452 мораторій на
задоволення вимог кредиторів
продовжено з 11 серпня 2009 року до 10
лютого 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 85 Закону
України від 07 лютого 2000 року №
2121-III «Про банки і банківську
діяльність» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2121-III) з метою створення
сприятливих умов для відновлення
фінансового стану банку, який
відповідав би встановленим цим Законом
та нормативно-правовими актами
Національного банку України вимогам,
Національний банк України має право
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів під час здійснення
тимчасової адміністрації, але на строк
не більше шести місяців.

Згідно із статтею 2 Закону № 2121-III
мораторій - це зупинення виконання
банком майнових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), строк
виконання яких настав до дня введення
мораторію, та зупинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Частиною 2 статті 58 Закону № 2121-III
передбачено, що банк не відповідає за
невиконання або несвоєчасне виконання
зобов'язань у разі оголошення
мораторію на задоволення вимог
кредиторів.

За змістом пункту 2 частини 3 статті 85
Закону № 2121-III протягом дії мораторію
не нараховуються неустойка (штраф,
пеня), інші фінансові (економічні)
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на наведене, нарахування
банку пені протягом дії мораторію
суперечить приписам статей 58, 85 Закону
№ 2121-III, а тому суд апеляційної
інстанції цілком об'єктивно відмовив в
задоволенні позову ДПІ у м. Сумах
Сумської області ДПС в частині
стягнення з ПАТ «КБ «Надра» пені,
збільшеної за період з 07 грудня
2009 року по 10 лютого 2010 року.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 10
грудня 2013 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганець Дніпропетровської області
до Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку про
стягнення штрафу.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року такою, що
прийнята з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Сумської області Державної податкової
служби та Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
відхилити, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Острович С.Е.