Справа № 825/419/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/419/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
третя особа: Чернігівський міський
відділ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
(далі - Відповідач), третя особа:
Чернігівський міський відділ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській областіь
(далі - Третя особа) про визнання
протиправними та скасування:

наказу «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Чернігівського МВ УМВС
України в Чернігівській області» від
24.12.2013 року №2754 в частині звільнення
Позивача з органів внутрішніх справ;

наказу «По особовому складу» від 10.01.2014
року №3 о/с в частині звільнення
Позивача з органів внутрішніх справ.

наказу «По особовому складу» від 07.02.2014
року №23 о/с в частині звільнення
Позивача з органів внутрішніх справ;

поновлення на службі в органах
внутрішніх справ України на посаді
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області з 16.01.2014 року.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року скасовано та ухвалено
нову постанову, якою адміністративний
позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 вересня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року скасовано, а справу направлено до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Скасовуючи постанову суду апеляційної
інстанції, Вищий адміністративний суд
України вказав, що, задовольняючи
позовні вимоги, суд обмежився лише
з»ясуванням питання щодо дотримання
Відповідачем порядку та процедури
проведення службового розслідування,
залишивши не з»ясованим питання чи мав
місце факт порушення Позивачем
службової дисципліни, не перевірив
правильність встановлених судом
першої інстанції обставин та їх
правової оцінки, не спростував
висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2014
року адміністративну справу прийнято
до провадження та призначено до
апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
наказом Відповідача від 11.11.2010 року №246
о/с Позивача призначено на посаду
оперуповноваженого (за рахунок посади
старшого оперуповноваженого) сектору
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю
Чернігівського міського відділу УМВС.

Наказом Відповідача від 27.01.2011 року №17
о/с Позивач призначений на посаду
старшого оперуповноваженого сектору
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю
Чернігівського міського відділу УМВС.

Наказом Відповідача від 15.08.2013 року №187
о/с Позивач з 01.08.2013 року призначений на
посаду оперуповноваженого сектору
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю
Чернігівського міського відділу УМВС.

28.09.1997 року Позивач прийняв Присягу
працівника органів внутрішніх справ
України.

17.10.2013 року до Відповідача надійшов
лист ВВБ в Чернігівській області ДВБ
МВС України від 15.10.2013 року №18/25-1677 з
вимогою призначити та провести
службове розслідування незаконного
нарахування та виплати Позивачу
грошового забезпечення.

Наказом від 23.10.2013 року №765 за фактами,
викладеними у вказаному листі,
призначено службове розслідування, за
результатами якого складено Висновок
від 18.12.2013 року, який затверджений 20.12.2013
року начальником УМВС України в
Чернігівській області ОСОБА_3

Згідно висновку службового
розслідування за результатами
перевірки фактів, викладених у листі
ВВБ Чернігівській області ДВБ МВС
України від 15.10.2013 року №18/25-1677,
встановлено, що за час проходження
служби в СДСБЕЗ Чернігівського MB УМВС
України в Чернігівській області
Позивач свої службові обов'язки не
виконував, що підтверджується
відсутністю практичних показників в
роботі: жодного злочину (кримінального
правопорушення) не викрив, жодного
адміністративного протоколу не склав,
оперативно-розшукові справи не
заводив, джерел на зв»язку не має, до
складу слідчо-оперативних груп та на
охорону громадського порядку не
залучався, тобто не виконував взагалі
пункти 1.6, 1.7, 1.8, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14
функціональних (посадових) обов'язків.

Відповідно п.8 Інструкції із
забезпечення контролю за обліком,
зберіганням, видачею і прийманням
вогнепальної зброї, боєприпасів до неї
та спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 27.03.2008 року №141,
мав особисто звернутися із рапортом
про закріплення табельної
вогнепальної зброї, проте, протягом
трьох років цього не зробив.

При відрядженні до УМВС України в
Чернігівській області Позивач порушив
вимоги пункту 5 Інструкції про порядок
оформлення і видачі службових
посвідчень працівникам органів
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 04.11.2003 року №1305,
а саме: службове посвідчення
працівника ГУМВС України в Луганській
області до апарату роботи з персоналом
ГУМВС України в Луганській області не
здав.

Позивач самовільно виїжджав за межі
гарнізону, чим порушив вимоги п.3.12
розпорядження начальника УМВС області
від 19.03.2007 року №92, а також порушив
вимоги п.п.2.6, 2.7 вказівки МВС України
від 29.01.2004 року №851/Пв, без належної
доповіді керівництву Чернігівського
МВ УМВС області перебував на лікуванні
в місцевій лікарні м.Антрацит,
Луганської області, отримував листки
про тимчасову непрацездатність, однак,
в ВМЗ УМВС України в Чернігівській
області їх не реєстрував.

Перебуваючи на службі, як співробітник
міліції УДСБЕЗ УМВС України в
Чернігівській області, Позивач
фактично на роботу в періоди з 07.12.2012
року по 18.02.2013 року та з 01.04.2013 року по
22.05.2013 року не виходив, чим вчинив грубе
порушення службової дисципліни.

В період з 11.06.2011 року по 21.06.2011 року
здійснив виїзд за кордон, при цьому
керівництво УМВС України в
Чернігівській області не повідомив,
чим порушив вимоги розділу 6 пункту 119
Порядку організації та забезпечення
режиму секретності в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування, на підприємствах, в
установах і організаціях,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.10.2003 року №1561-12.

В період з 01.01.2013 року по 09.12.2013 року
Позивач вчинив 5 порушень правил
дорожнього руху України, а саме: 14.05.2013
року, 29.07.2013 року, 17.08.2013 року, 17.09.2013 року
та 03.10.2013 року вчинив адміністративні
правопорушення, передбачені ч.1 ст.122
КУпАП.

29.07.2013 року, 17.09.2013 року та 03.10.2013 року
Позивач вчинив порушення службової
дисципліни, що виразилось у
відсутності на службі без поважних
причин у вищевказані дні, тобто вчинив
прогули.

Згідно довідки УДСБЕЗ УМВС України в
Чернігівській області від 26.11.2013 року
№4/1-3346 Позивач відповідав за викриття
злочинів у сфері приватизації та в
сфері земельних відносин, протягом
2011-2013 років останнім особисто злочини
(кримінальні правопорушення) не
викривались (статистичні дані з цього
приводу відносно зазначеного
працівника відсутні).

За період з 13.04.2012 року по червень 2013
року, на зв'язку у Позивача перебувало 2
джерела оперативної інформації, на час
проведення перевірки за Позивачем не
рахувалося жодного ОРС та були
відсутні на зв'язку джерела
оперативної інформації.

Починаючи з 11.11.2010 року по 28.10.2013 року
Позивач до несення служби по охороні
громадського порядку та до складу
слідчо-оперативних груп міськвідділу
не залучався, табельна вогнепальна
зброя та спеціальні засоби за останнім
не закріплені.

Відповідно листа старшого інспектора з
ОД СОК УКЗ УМВС України в Чернігівській
області №2/4-2748 від 25.10.2013 року, Позивач
30.08.2013 року до СКЗ ЧМВ УМВС здав
службове посвідчення УЛГ №952651, видане
УМВС України в Луганській області
08.01.2009 року, дійсне до 08.01.2013 року, при
цьому працівники СКЗ ЧМВ УМВС двічі
надавали довідку-направлення для
отримання відповідного службового
посвідчення, однак Позивач, починаючи з
11.11.2010 року по теперішній час, службове
посвідчення не отримував.

З листа Відділу режимно-секретного та
документального забезпечення УМВС
України в Чернігівській області від
13.12.2013 року №1614ст встановлено, що в
період 2010-2013 роки Позивач до ВРСДЗ УМВС
області з питань виїзду за кордон не
звертався. За даними журналу обліку
виїздів за кордон працівників, яким
надано допуск до державної таємниці,
рапорт відносно виїзду за кордон
Позивача не значиться.

Водночас, згідно листа Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення від 11.12.2013 року №1/5-2844, під
час перевірки Позивача на факт
перетину державного кордону України за
міжвідомчою підсистемою «Аркан»
встановлено, що він 11.06.2011 року
перетинав державний кордон України в
м.Донецьк за напрямком Донецьк -
Анталія. Мета вказаної поїздки - туризм.
Дата повернення в м.Донецьк - 21.06.2011
року.

Як вбачається з листа УДАІ УМВС України
в Чернігівській області №8/5-3923вх від
09.12.2013 року, постанов у справах про
адміністративні правопорушення,
карток обліку адміністративних
правопорушень, протоколів про
адміністративне правопорушення, у
період з 01.01.2013 року по 09.12.2013 року
відносно Позивача складено 5
протоколів про адміністративне
правопорушення та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП, на території різних
областей України.

В поясненнях від 26.11.2013 року та від
18.12.2013 року Позивач вказував, що
безпосередньо підпорядковувався
начальнику СДСБЕЗ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області Іпатову Ю.П. та
до його обов'язків входило збір
оперативної інформації по всім
напрямках економіки. Робоче місце в
УДСБЕЗ області за ним ніхто не
закріпляв, посадові обов'язки на нього
ніхто не готував. Про виконану роботу
доповідав особисто ОСОБА_5, з яким
зустрічався біля адміністративної
будівлі УМВС області, а також інколи у
особистому автомобілі останнього.
Рапорту про закріплення табельної
вогнепальної зброї та спецзасобів не
подавав, користувався посвідченням
співробітника міліції, отриманим в
УМВС України в Луганській області до
закінчення строку його дії, будь-кого з
керівництва про виїзд за кордон не
сповіщав, фактів порушень ПДР на
території інших областей, свою
відсутність на роботі 29.07.2013 року, 17.08.2013
року, 17.09.2013 року та 03.10.2013 року не
заперечив. Факти складання відносно
нього у вищевказані дні
адміністративних матеріалів, а також
неінформування про це керівництво
Чернігівського МВ УМВС підтвердив.
Також підтвердив факти відсутності в
зазначені дні на роботі, але мотивував
це тим, що міг відпроситись в ці дні з
роботи у керівництва, але в кого саме не
пам'ятає.

З пояснень начальника СДСБЕЗ ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області
Іпатова Ю.П. від 17.12.2013 встановлено, що
Позивач інколи відпрошувався в нього з
роботи за сімейними обставинами. Проте,
йому невідомо про виїзди Позивача за
межі Чернігівської області і
притягнення його до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху. Він у відрядження до
інших областей Позивача не відправляв,
вказівок щодо виїздів останньому не
надавав.

Наказом Відповідача від 24.12.2013 року №2754
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області» за
результатами службового розслідування
оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області майора міліції
ОСОБА_2 за грубе порушення службової
дисципліни, невиконання п.п.1.6, 1.7, 1.11, 1.12,
1.13, 1.14 функціональних (посадових)
обов'язків, порушення вимог п.3.12
розпорядження начальника УМВС області
від 19.03.2007 року №92, вимог п.п.2.6, 2.7
вказівки УМВС України від 29.01.2004 року
№851/Пв, порушення транспортної
дисципліни 29.07.2013 року, 17.08.2013 року,
17.09.2013 року та 03.10.2013 року, а також
вчинення прогулів 29.07.2013 року, 17.09.2013
року та 03.10.2013 року звільнено з ОВС
України згідно пп.«є» п.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України.

10.01.2014 року видано наказ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області №3 о/с «По
особовому складу», яким Позивача на
підставі пп.«є» п.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за порушення
дисципліни) з 13.01.2014 року звільнено з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України (з постановкою на
військовий облік).

Відповідно витягу з наказу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області від 07.02.2014 року
№23 о/с «По особовому складу» частково
змінено наказ УМВС від 10.01.2014 року №3 о/с
та вказано, що датою звільнення
Позивача за п.64 «є» (за порушення
дисципліни) є 15.01.2014 року.

Суд першої інстанції в
обґрунтування відмови в задоволенні
заявлених позовних вимог, зокрема,
посилався на порушення Позивачем п.3.12
розпорядження начальника УМВС області
від 19.03.2007 року №92, який містить
заборону виїзду працівників за межі
гарнізону без дозволу безпосередніх
начальників та вказує на необхідність
при наданні такого дозволу проводити
всебічний інструктаж працівника щодо
правил поведінки в побуті, громадських
місцях, безумовного дотримання правил
дорожнього руху; п.п.2.6, 2.7 вказівки МВС
України від 29.01.2004 року №851/Пв «Про
порядок звільнення від службових
обов'язків через тимчасову
непрацездатність», внаслідок чого
Позивач без належної доповіді
керівництву Чернігівського МВ
лікувався у м.Антрацит Луганської
області, отримував листки про
тимчасову непрацездатність, однак, у
відділі медичного забезпечення УМВС
Чернігівської області їх не
реєстрував.

Також суд першої інстанції вказував на
те, що Позивачем у період з 01.01.2013 року
по 09.12.2013 року вчинено порушення правил
дорожнього руху України, а саме: 14.05.2013
року, 29.07.2013 року, 17.08.2013 року, 17.09.2013 року
та 03.10.2013 року вчинив адміністративні
правопорушення, передбачені ч.1 ст.122
КУпАП, чим порушив транспортну
дисципліну.

З приводу вказаних обставин,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 25 вказаного Закону
передбачено, що працівник міліції у
межах повноважень, наданих цим Законом
та іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність.

При порушенні працівником міліції прав
і законних інтересів громадянина
міліція зобов'язана вжити заходів до
поновлення цих прав, відшкодування
завданих матеріальних збитків, на
вимогу громадянина публічно
вибачитися.

Працівник міліції, який виконує свої
обов'язки відповідно до наданих
законодавством повноважень та у межах
закону, не несе відповідальності за
завдані збитки. Такі збитки
компенсуються за рахунок держави.

Дії працівника міліції можуть бути
оскаржені у встановленому порядку до
органів внутрішніх справ, суду або
прокурору.

Службова особа міліції, яка порушила
вимоги закону або неналежно виконує
свої обов'язки, несе відповідальність у
встановленому порядку.

Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України, затверджений
Законом України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» від 22.02.2006 року №3460-IV, визначає
сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно ст.1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Види дисциплінарних стягнень
передбачені положеннями ст.12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, пунктом 8
якої визначено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може накладатися
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

З матеріалів справи вбачається, що
інспекторами ДПС ДАІ винесені
постанови у справах про
адміністративні правопорушення від
14.05.2013 року серії СЕ1 №096360, від 29.07.2013
року серії АЕ1 №304738, від 17.08.2013 року
серії АА2№464027, від 17.09.2013 року серії АА2
№812959, від 03.10.2013 року серії АА2 №46781,
згідно яких до Позивача застосовані
адміністративні стягнення у вигляді
штрафів за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно положень ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у разі прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Проте, протокол про адміністративне
правопорушення та постанова у справі
про адміністративне правопорушення не
є належним та допустимим доказом у
підтвердження прогулу, оскільки не
містять відомостей щодо строку
відсутності особи на робочому місці.

Згідно ст.12 Статуту на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову
відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на
один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх
справ.

За правилами ст.13 Статуту такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення
з органів внутрішніх справ, звільнення
з посади, пониження в спеціальному
званні на один ступінь, накладаються
начальниками, яким надано право
прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Відповідачем застосовано до Позивача
найсуворіший вид дисциплінарного
стягнення, без мотивування
неможливості застосування інших
передбачених п.п.1-7 ст.12
Дисциплінарного статуту
дисциплінарних стягнень.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про те, що порушення
Позивачем заборони виїзду за межі
гарнізону без дозволу безпосередніх
начальників, нереєстрація у відділі
медичного забезпечення УМВС
Чернігівської області листків про
тимчасову непрацездатність та
притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху не є підставою для
застосування найсуворішого виду
дисциплінарного стягнення -
звільнення, враховуючи те, що ОСОБА_2
раніше до будь-якого виду
дисциплінарної відповідальності не
притягувався.

За приписами ст.14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Згідно п.2.6 затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 12.03.2013 року №230, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013
року за №541/23073, Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України (далі
- Інструкція №230) підставою для
проведення службового розслідування є
належним чином письмово оформлений
наказ уповноваженого на те начальника.

Пунктом 5 Інструкції №230
встановлено, що службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності за
мотивованим рапортом (доповідною
запискою) виконавця або голови комісії
визначений строк може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Початок службового розслідування
визначається датою видання наказу про
його призначення.

Завершення службового розслідування
визначається датою затвердження
начальником, який призначив службове
розслідування, висновку за
результатами службового
розслідування.

Так, наказом Відповідача від 23.10.2013 року
№765 створено комісію у складі: голови
комісії - старшого інспектора з ОД ВІОС
УКЗ УМВС України в Чернігівській
області майор міліції Вишнякова О.Г.;
членів комісії: оперуповноваженого в
ОВС ВВБ в Чернігівській області майора
міліції Трохліба О.В., начальника
відділу з організації та оплати праці
УФЗБО УМВС України в Чернігівській
області Череди Н.Є. та
оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС
України в Чернігівській області
капітана міліції Борисенка В.А.

21.11.2013 року та від 06.12.2013 року старшим
інспектором з ОД ВІОС УКЗ УМВС України
в Чернігівській області майором
Вишняковим О.Г. на ім»я начальника УМВС
України в Чернігівській області
генерала - майора міліції ОСОБА_3 подано
рапорти про надання дозволу на
продовження терміну проведення
службового розслідування.

На вказаних запитах містяться
резолюції про надання такого дозволу
із зазначенням дати їх вчинення « 21.11.2013
р.» та « 11.12.13р.» відповідно та підпису.

За приписами п.2.18 Інструкції з
оформлення документів у системі
Міністерства внутрішніх справ України,
затвердженої наказом МВС від 27.07.2012
року №650, резолюція - це зроблений
посадовою особою напис на документі,
який містить стислий зміст прийнятого
нею рішення щодо виконання документа.
Резолюція складається з таких
елементів: прізвище, ініціали
виконавця (виконавців) у давальному
відмінку, зміст доручення, термін
виконання, особистий підпис керівника,
дата.

Однак, резолюції, що містяться на
рапортах про продовження терміну
проведення службового розслідування
відносно Позивача відсутнє прізвище та
ініціали особи, якими вони вчинені.

Згідно п.4 Інструкції №230 проведення
службових розслідувань за фактами
порушень службової дисципліни,
неналежного виконання особами РНС
посадових обов'язків, втрати службових
посвідчень, підготовка за їх
результатами висновків та проектів
наказів про заходи дисциплінарного
впливу до цих осіб здійснюються
працівниками тих підрозділів, у яких ці
порушення було виявлено.

До проведення службових розслідувань
за всіма підставами, визначеними цією
Інструкцією, за рішенням уповноважених
службових осіб можуть залучатися
працівники підрозділів внутрішньої
безпеки.

У випадку допущення слідчими порушень
норм кримінального процесуального
законодавства України під час
проведення досудового розслідування
службові розслідування проводяться
Головним слідчим управлінням МВС,
слідчими управліннями (відділами)
ГУМВС, УМВС.

За рішенням уповноваженого начальника
працівники управління (відділів,
секторів) інспекції з особового складу
кадрових підрозділів відповідно МВС,
ГУМВС, УМВС, ВНЗ та науково-дослідних
установ МВС залучаються до проведення
службових розслідувань при:

- реєстрації в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань відомостей про
скоєне особою РНС кримінальне
правопорушення або повідомлення особі
РНС про підозру в учиненні нею
кримінального правопорушення;

- скоєнні особою РНС корупційного
правопорушення або надходженні
подання спеціально уповноваженого
суб'єкта у сфері протидії корупції;

- загибелі або травмуванні особи РНС;

- самогубстві або спробі самогубства
особи РНС;

- застосуванні та використанні особою
РНС вогнепальної зброї, спеціальних
засобів або заходів фізичного впливу,
що призвело до загибелі або поранення
працівників міліції чи інших осіб;

- отриманні інформації про скоєння
особою РНС дорожньо-транспортної
пригоди, унаслідок якої загинула (и) чи
отримала (и) тілесні ушкодження особа
(особи) РНС чи цивільні особи;

- надходженні відомостей про скоєння
адміністративного або кримінального
правопорушення, дисциплінарних
проступків керівниками органів та
підрозділів внутрішніх справ,
працівниками апаратів МВС, ГУМВС, УМВС,
ВНЗ та науково-дослідних установ МВС.

Призначені наказом УМВС України в
Чернігівській області від 23.10.2013 року
№765 члени комісії не є працівниками
Чернігівського міського відділу УМВС
України в Чернігівській області.

Пояснення, отримані членами комісії в
ході проведення службового
розслідування, не відповідають
вимогам, передбаченим додатком до
Інструкції №230, зокрема, в поясненнях
від 19.11.2013 року ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
відсутні прізвище, ім»я та по-батькові
особи, якою відібрано ці пояснення.

На поясненнях, відібраних головою
комісії Вишняковим О.Г., відсутній
підпис особи, яка їх отримала.

Пунктом 5.1 Інструкції №230 встановлено,
що службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим
рапортом (доповідною запискою)
виконавця або голови комісії
визначений строк може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Відповідно пп.6.3.5 Інструкції №230 за
письмовим рапортом ознайомлюватися з
висновком службового розслідування, а
також з матеріалами, зібраними в
процесі його проведення, у частині, яка
її стосується, крім випадків,
визначених законодавством України.

Із посиланням на вказану норму, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскільки Позивачем не подано
Відповідачу відповідного рапорту, то
останній не зобов»язаний був знайомити
його із матеріалами та висновками
службового розслідування.

Проте, вказані висновки є помилковими
та спростовуються приписами пп.6.2.2
Інструкції №230, де вказано, що
виконавець (голови, членів комісії),
зокрема, зобов»язаний після
затвердження висновку службового
розслідування за письмово оформленим
бажанням особи РНС, стосовно якої
проводилося службове розслідування,
знайомити її із затвердженим висновком
службового розслідування, а також з
окремими матеріалами, зібраними в
процесі його проведення в частині, яка
її стосується, з дотриманням вимог
законодавства.

Крім того, пп.6.2.2 Інструкції №230
передбачено, що виконавець (голова,
члени комісії), який (які) проводив (ли)
службове розслідування, є
відповідальним (и) за повноту,
усебічність і об'єктивність висновку
службового розслідування та не повинен
(ні) допускати розголошення інформації,
яка стосується службового
розслідування.

Отже, погодження з начальником ВВБ в
Чернігівській області ДВБ МВС України
проекту службового розслідування є
розголошення інформації, яка
стосується службового розслідування.

Крім того, розділом VIII Інструкції
№230 передбачені вимоги до оформлення
матеріалів службового розслідування.

Необхідність погодження висновку
службового розслідування вказаним
положенням не передбачена.

Відповідно п.8.3 Інструкції №230 в
описовій частині висновку службового
розслідування викладаються
встановлені при проведенні службового
розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС
скоїла (и) дисциплінарний проступок або
які стали підставою для призначення
службового розслідування, а також те,
чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету
вчинення дисциплінарного проступку,
його наслідки (їх тяжкість), що настали
у зв»язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім»я та по
батькові, персональні дані (дата та
місце народження, освіта, період
служби в органах внутрішніх справ і
на займаній посаді - з дотриманням
вимог Закону України «Про захист
персональних даних»), характеристику
особи (зокрема, про наявність або
відсутність у неї діючих
дисциплінарних стягнень), винної в
учиненні дисциплінарного проступку, та
осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли
вказаним обставинам;

наявність причинного зв»язку між
неправомірними діяннями особи РНС та
їх наслідками;

умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові
обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС,
обставини, що пом'якшують чи обтяжують
ступінь відповідальності, а також
ставлення до скоєного.

Проте, в описовій частині висновку
службового розслідування не зазначено
мотив та мету вчинення дисциплінарного
проступку, його наслідки (їх тяжкість),
що настали у зв'язку з цим; наявність
причинного зв'язку між неправомірними
діяннями особи РНС та їх наслідками;
умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього.

Вищенаведені факти, на думку колегії
суддів, свідчать про недотримання
Відповідачем під час проведення
відносно Позивача службового
розслідування процедури, визначеної
Інструкцією №230.

Згідно п.3.12 розпорядження
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Чернігівській області
від 19.03.2007 року №92 від начальників
управлінь, відділів і служб апарату
УМВС області, міських, районних
відділів та підрозділів внутрішніх
справ області вимагається забезпечити
проведення інструктажів з
працівниками, які відбувають у
відрядження на службовому
автотранспорті. Категорично
заборонено виїзди працівників за межі
гарнізону без дозволу безпосередніх
начальників. При наданні дозволу на
такий виїзд проводити всебічний
інструктаж працівника щодо правил
поведінки в побуті, громадських місцях,
безумовного дотримання Правил
дорожнього руху.

Проте, на Позивача вимоги вказаного
розпорядження не розповсюджуються,
оскільки він не обіймав жодної з
перелічених посад.

Посадові обов»язки на
оперуповноваженого сектору державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу УМВС відсутні, а тому колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав стверджувати про невиконання
Позивачем пунктів 1.6, 1.7, 1.8, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14
функціональних (посадових) обов'язків.

Також в матеріалах справи містяться
докази у підтвердження позитивної
характеристики Позивача за час
проходження служби в органах
внутрішніх справ та неодноразового
заохочення відзнаками МВС України,
УМВС у Луганській області.

Частиною 5 статті 18 Статуту
встановлено, що такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні та
звільнення з органів внутрішніх справ,
вважаються виконаними після видання
наказу по особовому складу.

Згідно п.24 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114,
у разі незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно положень ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
дійшла висновку про протиправність
оскаржуваних Позивачем наказів: «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області» від 24.12.2013 року
№2754 в частині звільнення Позивача з
органів внутрішніх справ; «По
особовому складу» від 10.01.2014 року №3 о/с
в частині звільнення Позивача з
органів внутрішніх справ; «По
особовому складу» від 07.02.2014 року №23 о/с
в частині звільнення Позивача з
органів внутрішніх справ.

Крім того, підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо поновлення
Позивача на службі в органах
внутрішніх справ України на посаді
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області з 16.01.2014 року.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду, суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року скасувати та прийняти нову
постанову наступного змісту.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області» від 24 грудня 2013
року №2754 в частині звільнення майора
міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх
справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 10 січня 2014 року №3 о/с в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 07 лютого 2014 року №23 о/с в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_2 на службі в органах
внутрішніх справ України на посаді
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області з 16 січня 2014
року.

Постанова в частині поновлення на
службі підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Постанова складена в повному обсязі 15
грудня 2014 року.

Головуючий суддя

Твердохліб В.А.

Судді:

Троян Н.М.

Костюк Л.О.