Справа № 821/3476/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3476/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О,

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження у зв'язку з
неявкою сторін в судове засідання
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Бериславському районі
Херсонської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Бериславському районі
Херсонської області (далі Управління
ПФУ) звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області (далі Фонд
страхування) про стягнення витрат на
виплату та доставку пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, у сумі 736 грн. 71
коп..

В обґрунтування позову зазначалось, що
Управління щомісячно надавало Фонду
акти звірки витрат по основних справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника з
вказаних підстав, проте відповідачем
не були відшкодовані витрати на
виплату та доставку пенсій по
пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період
з 01 квітня по 30 червня 2014 року в сумі 736
грн. 71 коп.. На думку позивача, Фондом
страхування порушено ст. ст. 21 та 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у зв'язку з чим
зазначена сума повинна бути стягнути з
відповідача.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області на користь
позивача витрати на виплату та
доставку пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну, у сумі 736 грн. 71 коп..

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, начальник
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права. Так, на думку
апелянта, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області не є
належним відповідачем по справі. Крім
того, Управлінню ПФУ необхідно надати
належні докази, що документи громадян,
на користь яких проведені виплати
пенсій по інвалідності з 01 квітня по 30
червня 2014 року, були передані саме до
відділення і саме відділення є
належним страховиком, до якого
належний страховик Управління ПФУ в
Бериславському районі Херсонської
області має право звернутись з вимогою
на відшкодування понесених витрат
пенсії по інвалідності. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
начальник Управління ПФУ просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення.

Судом встановлено, що позивач
щомісячно надавав відповідачу акти
звірки витрат по основних справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника з
вказаних підстав.

Проте, відповідачем не були
відшкодовані витрати на виплату та
доставку пенсій по пенсіонерам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 за період з 01 квітня по 30
червня 2014 року в сумі 736 грн. 71 коп., які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну.

Задовольняючи позовні вимоги
Управління ПФУ в Бериславському районі
Херсонської області, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що витрати, понесені позивачем у
зв'язку із виплатою та доставкою пенсій
по інвалідності від трудового
каліцтва, в тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР, підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків як належного страховика від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Так, згідно Преамбулі Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ці Основи
відповідно до Конституції України
визначають принципи та загальні
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян в Україні.

Відповідно до ст. 1 названих Основ
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Статтею 4 Основ встановлено, що залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

На підставі п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд
страхування, що також передбачено
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Частиною 4 ст. 26 названих вище Основ
встановлено, що в разі коли після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене статтею
24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Дія зазначеного Закону поширюється на
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях, незалежно
від їх форм власності та
господарювання, у фізичних осіб, на
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та на громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

На підставі ч. 2 ст. 2 названого Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві чи професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
зазначеного Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
встановлене в Україні, не залежить від
того, у якій із колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві
із застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до п. «а» ст. 27 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Згідно п. 3 розділу XI «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
такі страхові виплати і соціальні
послуги (абзац 2); уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності
зазначеним Законом підприємства,
установи й організації не відшкодували
матеріальної та моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами й організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом
(абзац третій).

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду страхування
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
які ліквідовано та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як зазначено в абзаці сьомому того
самого пункту, Фонд є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України від 14 жовтня
1992 року № 2694-XII «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення,
укладеної в м. Москві 13 березня 1992 року,
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 зазначеної Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за Угодою, несе держава, яка його надає.
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
провадитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлені ним правила розраховані на
відсутність спору між сторонами.

Викладене свідчить про те, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, котра
стала інвалідом від нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР, та особі, котра стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території України, є
Фонд страхування. Він також має
відшкодовувати витрати в разі виплати
такої пенсії органами Пенсійного фонду
України.

Аналогічну правову позицію викладено в
постановах Верховного Суду України від
21 травня 2013 року № 21-129а13 та від 12
листопада 2013 року у справі № 21-388а13, які
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Із врахуванням викладеного та
наведених вище положень чинного
законодавства, апеляційний суд
приходить до висновку, що витрати,
понесені Управлінням ПФУ у зв'язку із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва на
виробництві на території колишніх
республік СРСР підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків як належного страховика від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції про задоволення вимог
позивача є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бериславському
районі Херсонської області залишити
без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: