Справа № 826/12949/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року 11:45 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 до
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації,
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
рішення протиправним, зобов'язання
вчинити дії ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2,
(надалі - позивач), звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації,
(надалі - відповідач-1), Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації, (надалі - відповідач-2),
про визнання рішення протиправним,
зобов'язання вчинити дії.

У позові, позивач просить суд:

- визнати рішення Управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації №085/26-305 від
14.08.2014 року про відмову в прийняті
рішення щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1 та видачі свідоцтва про право
власності - протиправними;

- зобов'язати Управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Голосіївську
районну в м. Києві державну
адміністрацію прийняти рішення про
передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність в
порядку приватизації квартиру АДРЕСА_1
та видати свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відмова у проведенні приватизації
спірної квартири з підстави того, що
житловий будинок державного житлового
фонду АДРЕСА_1 не переданий у
комунальну власність, є незаконною та
підлягає скасуванню, а тому
відповідачі зобов'язані провести усі
необхідні дії по приватизації вказаної
квартири та видати відповідно
свідоцтво про право власності.

Відповідач-2 позовні вимоги не визнав,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю, оскільки діяв в межах та у
спосіб передбачений чинним
законодавством України, а тому не
допустив порушень законних прав та
інтересів позивачів.

В судове засідання 14.10.2014 р. не прибув
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи
представник відповідача-1, письмових
заперечень на позовну заяву не подавав.

Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так само,
як і відсутні перешкоди для розгляду
справи у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

07.04.1992 року виконавчим комітетом
Харківської районної ради народних
депутатів м. Києва, ОСОБА_3, (матері
ОСОБА_1, як стверджувала остання), було
видано ордер №36805 серії Б на житлове
приміщення - квартиру АДРЕСА_1 (надалі -
Квартира №8). ОСОБА_1 мешкає у вказаній
Квартирі №8 з 10.04.1992 року, а ОСОБА_2 - з
10.06.2014 року, що підтверджується
Довідкою про склад сім'ї наймача
ізольованої квартири (одноквартирного
будинку) та займані ними приміщення
(форма № 4) №25 від 14.07.2014 р.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 перебуває на балансі
Державного підприємства "Санаторій
"Конча - Заспа".

Згідно Наказу ДП "Санаторій "Конча -
Заспа" "Про переведення особового
рахунку" особовий рахунок Квартири №8
переведений на ОСОБА_1.

ОСОБА_1 стверджувала, а відповідачі не
заперечували, що 22.07.2014 р. ОСОБА_1, від
свого імені, та як законний представник
від імені ОСОБА_2, звернулась до
уповноваженого органу приватизації -
Відділу приватизації житлового фонду
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
м. Києві державної адміністрації із
заявою про приватизацію квартири
АДРЕСА_1 та видачу свідоцтва про право
власності на вказаний об'єкт
нерухомості.

Відділ приватизації житлового фонду
правління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
Листом від 14.08.2014 р. №085/26-305 повідомив
позивача про те, що орган приватизації
не може прийняти рішення щодо
приватизації квартири АДРЕСА_1,
оскільки вищезазначений будинок не
належать до комунальної власності
територіальної громади м. Києва.

Вважаючи зазначене вище рішення таким,
що порушує законні права та інтереси
позивачів, останні звернулись до суду
за їх захистом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
визначаються Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду".

Відповідно ст.1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних
депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій,
установ.

Положеннями ч.1 ст.2 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" визначено, що до об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються громадянами на
умовах найму.

Згідно п.1 ст.8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду України", приватизація
державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.13 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації" до
відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань,
зокрема, управління майном,
приватизації, сприяння розвитку
підприємництва та здійснення
державної регуляторної політики.

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
27.01.2011 р. № 95 "Про повноваження районних
в місті Києві державних адміністрацій"
встановлено, що районні в місті Києві
державні адміністрації: здійснюють
виконавчу владу на території
відповідного району міста Києва
відповідно до Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"; за
дорученням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
реалізують повноваження, надані
виконавчому органу Київської міської
ради (Київській міській державній
адміністрації) згідно з Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", інших актів законодавства або
рішеннями Київської міської ради.

Згідно п.п. 2, 3 ст.8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду України", передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина (п.3 ст.8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду України").

Відповідно п.10 ст.8 вказаного вище
Закону органи приватизації, органи
місцевого самоврядування не мають
права відмовити мешканцям квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках у приватизації займаного
ними житла, крім випадків, передбачених
законом.

Об'єкти, які не підлягають
приватизації, визначені ч.2 ст.2 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду України", а саме, не
підлягають приватизації:
квартири-музеї; квартири (будинки),
житлові приміщення у гуртожитках,
розташовані на територіях закритих
військових поселень, підприємств,
установ та організацій, природних та
біосферних заповідників, національних
парків, ботанічних садів,
дендрологічних, зоологічних,
регіональних ландшафтних парків,
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва, історико-культурних
заповідників, музеїв; квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, що перебувають в
аварійному стані (в яких неможливо
забезпечити безпечне проживання
людей); квартири (кімнати, будинки),
віднесені у встановленому порядку до
числа службових, а також квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, розташовані в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
забрудненій внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

Судом встановлено, що Квартира №8 не
відноситься до переліку, зазначеного в
ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду України".

Відповідно до п.9 ст. 8 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", державний житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
державних підприємств, організацій та
установ, за їх бажанням може
передаватись у комунальну власність за
місцем розташування будинків з
наступним здійсненням їх приватизації
органами місцевої державної
адміністрації та місцевого
самоврядування згідно з вимогами цього
Закону.

Судом встановлено, що Рішенням
Київської міської ради від 16.12.2010 р.
№360/5172 надано згоду на прийняття до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва житлових будинків
разом з нежитловими приміщеннями
Державного підприємства "ЕКО"
Міністерства економіки України та
Державного підприємства "Санаторій
"Конча-Заспа" Адміністрації Президента
України та передачу в управління
Голосіївській, Дніпровській,
Печерській та Шевченківській районним
у м. Києві державним адміністраціям
згідно з додатком.

Так, в Переліку житлових будинків разом
з нежитловими приміщеннями ДП "ЕКО" та
ДП "Санаторій "Конча-Заспа", які
приймаються до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
передаються в управління
Голосіївській, Дніпровській,
Печерській та Шевченківській районним
у м. Києві державним адміністраціям
(додаток до Рішення Київської міської
ради від 16.12.2010 р. №360/5172) зазначений
житловий будинок на АДРЕСА_1.

Враховуючи вищезазначене у сукупності,
суд приходить до висновку, що
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
необґрунтовано зазначило про те, що не
може прийняти рішення щодо
приватизації квартири АДРЕСА_1,
оскільки вищезазначений будинок не
належать до комунальної власності
територіальної громади м. Києва.

Водночас, суд наголошує на тому, що
позовна вимога про зобов'язання
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
м. Києві державної адміністрації,
Голосіївської районної в м. Києві
державну адміністрацію прийняти
рішення про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
власність в порядку приватизації
квартиру АДРЕСА_1 та видати свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, не підлягає задоволенню,
оскільки є формою втручання в
дискреційні повноваження та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Проте згідно із приписами статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, для забезпечення повного
захисту прав та інтересів позивача та
її дитини, про захист яких вони просять
в своїй позовній заяві, суд вважає за
необхідне зобов'язати Голосіївську
районну в м. Києві державну
адміністрацію повторно розглянути
заяву ОСОБА_1, яка діє у власних
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 про
приватизацію квартири АДРЕСА_1, подану
22.07.2014 р., у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про часткову обґрунтованість позовних
вимог.

Приймаючи до уваги викладене в
сукупності, керуючись вимогами ст. ст.
69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1, яка
діє у власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Визнати рішення Управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації №085/26-305 від
14.08.2014 року про відмову в прийняті
рішення щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1 - протиправним.

3. Зобов'язати Голосіївську районну в м.
Києві державну адміністрацію повторно
розглянути заяву ОСОБА_1, яка діє у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, про
приватизацію квартири АДРЕСА_1, подану
22.07.2014 р., у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Судові витрати в сумі 36,54 грн.
(тридцять шість гривень п'ятдесят
чотири копійки) присудити на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1
за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко