Справа № 827/1968/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року місто
Київ К/800/63363/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 18 вересня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя до Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
про стягнення коштів та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя звернулось до суду з
позовом до Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
про стягнення заборгованості по
виплаті та доставці по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.01.2013 по 31.05.2013
у розмірі 1552,49 грн. та зобов'язання
додати ці суми до акту звірки.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю відмови Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі у
здійсненні відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсії за
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві чи професійного
захворювання за період з 01.01.2013 по 31.05.2013
у розмірі 1552,49 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 18 вересня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя із посиланням на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просило скасувати оскаржувані
судові рішення та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя відповідачу направлено
акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01.01.2013 по
31.05.2013. Управлінням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Севастополі не прийнято до заліку
витрати на загальну суму 1552,49 грн. по
пенсіонерам-громадянам країн-учасниць
СНД та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в колишніх республіках СРСР
та переїхали на постійне місце
проживання до України.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
у задоволенні позову, із посиланням на
положення статті Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків
від 09.09.1994, згідно з якими відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я проводиться
роботодавцем Сторони, законодавство
якої поширювалося на працівника час
отримання каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, вказали на
відсутність у Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
обов'язку відшкодовувати витрати по
виплаті пенсій особам, які отримали
каліцтво на виробництві на території
республік колишнього СРСР.

Також, судом апеляційної інстанції
вказано на неналежність обраного
позивачем способу захисту порушеного
права.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, частково не
погоджується із вказаними висновками
судів попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;

відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого;

допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків;

пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

пенсія у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
закріплене аналогічне правило - якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

За змістом частини другої статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Одночасно з викладеним, колегія суддів
вказує на необґрунтованість
застосування судами попередніх
інстанцій до спірних правовідносини
положень Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР, з огляду на наступне.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми випливає,
що вона регулює інші відносини ніж те,
що є предметом спору у даній справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат
Пенсійного фонду України, понесених
ним у зв'язку з виплатою пенсій особам,
які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на безпідставність висновків судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
в Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
обов'язку відшкодовувати витрати по
виплаті пенсій особам, які отримали
каліцтво на виробництві на території
республік колишнього СРСР.

За вказаних обставин, позиція судів
попередніх інстанцій в частині
відсутності підстав для задоволення
позову в частині стягнення
заборгованості по виплаті та доставці
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.01.2013 по 01.06.2013 у розмірі 1552,49 грн. є
помилковою.

У свою чергу, колегія суддів вказує на
обґрунтованість позиції суду
апеляційної інстанції в частині
неналежності обраного позивачем
способу захисту в частині зобов'язання
додати спірні суми до актів звірки.

Так, Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 № 5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
зобов'язання прийняти до заліку
виплачену пенсію.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 18 вересня 2013
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2013 року змінити,
скасувавши в частині відмови у
задоволенні позову щодо стягнення з
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
коштів у розмірі 1552,49 грн.

У вказаній частині позов задовольнити.

Стягнути з Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі
(99011, АР Крим, м. Севастополь, вул.
Одеська, 27) на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя (99001, АР Крим, м.
Севастополь, вул. Дзигунського, 19) суму
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.01.2013 по 31.05.2013 на загальну суму 1552,49
грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дві
гривні 49 копійок).

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 18 вересня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: