Справа № 2а-9062/10/1870
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/42376/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Сватко А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2011 по
справі №2а-9062/10/1870 за позовом
Глухівської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
до ОСОБА_2 про стягнення податкової
заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2011,
позовні вимоги Глухівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області до ОСОБА_2
про стягнення податкової
заборгованості - задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 податковий борг з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 1983,38грн. до
місцевого бюджету міста Глухів:
одержувач - місцевий бюджет міста
Глухів, банк одержувача - ГУДКУ у
Сумській області, МФО 837013, код 23635209,
рахунок №00007, код бюджетної
класифікації 11011300.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_2 22.06.2012 звернувся з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 04.09.2012
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
18.01.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.11.2011.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 7.1 статті 7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», статей 7, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Глухівською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Сумської області була
проведена документальна невиїзна
перевірка, якою встановлено порушення
відповідачем підпункту 4.2.6 пункту 4.2
статті 4, пункту 12.1. статті 12, підпункту
8.2.1 пункту 8.2. статті 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» в
частині несплати відповідачем податку
з доходів фізичних осіб з доходу,
одержаного від продажу транспортного
засобу.

За результатами перевірки Глухівською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Сумської області було
складено акт від 19.05.2010 №534/17/НОМЕР_1 та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.05.2010
№/0, яким відповідачу визначено
грошове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 1910,00грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті
5 Закону України Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені статті 5
вказаного Закону, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 вказаного Закону податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту, а саме у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з
питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати.

Для правильного вирішення питання щодо
стягнення податкового боргу
необхідним є встановлення факту щодо
наявності або відсутності такого
боргу підтвердженого належними
доказами.

Як на підставу своїх вимог, податковий
орган посилається на те, що податковий
борг виник згідно податкове
повідомлення-рішення від 28.05.2010
№/0.

Разом з тим, в порушення вимог
процесуального законодавства, щодо
з'ясування усіх обставин у справі,
судами вищезазначене залишено поза
увагою та не з'ясовано обставин щодо
виникнення податкового боргу,
заявленого до стягнення, а також
залишено поза увагою, що Закон України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
не містить вимог щодо визначення бази
оподаткування під час продажу рухомого
майна не нижче оціночної вартості
такого майна.

Оскільки встановлення
вищезазначених обставин вимагає
дослідження нових доказів, що
знаходиться поза межами касаційного
розгляду справи, встановлених статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа підлягає направленню
на новий розгляд до суду першої
інстанції із скасуванням ухвалених
судових рішень судів попередніх
інстанцій, як таких що не відповідають
вимогам статті159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, вирішити чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230,
231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2011 по
справі №2а-9062/10/1870 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ В.В. Кошіль