Справа № 808/6868/14
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року о 17 год. 37 хв.Справа №
808/6868/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання
Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - Міхантьєва М.Д.,

відповідача - Міщенко О.В., Турчиної Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного
товариства «Завод залізобетонних
конструкцій №1»

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов публічного
акціонерного товариства «Завод
залізобетонних конструкцій №1» (далі -
позивач, ПАТ «ЗЗБК №1») до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач, ДПІ), в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
08.10.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем
неправомірно призначено та проведено
позапланову перевірку позивача, та на
безпідставність висновків податкового
органу, яких він дійшов за результатами
позапланової невиїзної перевірки, по
взаємовідносинах позивача з ТОВ
«Промбуд Маркет», оскільки послуги,
отримані від ТОВ «Промбуд Маркет»
використовувалися в господарській
діяльності позивача, під час перевірки
надані всі документи, які
підтверджують фактичне здійснення
вказаних операцій. Вказує, що жодною
нормою Податкового кодексу України не
поставлено в залежність право платника
податку на податковий кредит від факту
сплати або несплати податку на додану
вартість контрагентами. Зазначає, що
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість від
операцій з ТОВ «Промбуд Маркет». В
судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В
обґрунтування заперечень зазначає, що
під час перевірки контрагента позивача
ТОВ «Промбуд Маркет» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із
контрагентами
покупцями-постачальниками за період:
січень-лютий 2014 року, співробітники ДПІ
у Будьоннівському районі м. Донецька
дійшли висновку про відсутність
реального здійснення господарських
операцій на суму податкових
зобов'язань 86 983 грн., в т.ч. за січень 2014
року - 68 563,90 грн. На думку відповідача,
зазначене свідчить, що операції від
імені ТОВ «Промбуд Маркет» не мали
факту реального вчинення, а отже
позивач неправомірно задекларував
податковий кредит по операціях, на
підставі документів, виписаних від
імені ТОВ «Промбуд Маркет». Просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, їх достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що співробітниками ДПІ проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку ПАТ «ЗЗБК №1» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість при взаємовідносинах з ТОВ
«Промбуд Маркет» (), за
результатами якої складено акт
№808/08-25-22-011/13628220 від 24.09.2014.

Згідно висновків даного акту
встановлено порушення позивачем вимог
п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено сплату податку на додану
вартість по податковій декларації з
податку на додану вартість за січень 2014
року на суму 28 840 грн.

В обґрунтування позиції податкового
органу покладено висновок про
відсутність фактичного здійснення
господарської операції при придбанні
послуг у ТОВ «Промбуд Маркет».

Так, згідно акту ДПІ у Будьоннівському
районі м. Донецька №85/05-61-22-01/38654416 від
28.03.2014 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Промбуд Маркет»
() щодо документального
підтвердження господарських відносин
із контрагентами
покупцями-постачальниками за період:
січень-лютий 2014 р.» зазначено про
відсутність підприємства та посадових
осіб за податковою адресою, а також
відсутність директора підприємства за
місцем його реєстрації та неможливість
встановити його фактичне місце
перебування.

08 жовтня 2014 року ДПІ прийнято податкове
повідомлення - рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 36 050 грн., в
т.ч. за основним платежем в розмірі 28 840
грн. та 7 210 грн. штрафні санкції. Не
погодившись з прийнятим податковим
повідомленням - рішенням, позивач
звернувся до суду.

Щодо правомірності призначення та
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Абзацом 2 п.73.3 ст.73 ПК України
передбачено, що письмовий запит про
подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
хоча б однієї з таких підстав: 1) за
результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби; 2) для визначення
рівня звичайних цін на товари (роботи,
послуги) під час проведення перевірок;
3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків; 4) щодо
платника податків подано скаргу про
ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної; 5) у разі
проведення зустрічної звірки; 6) в інших
випадках, визначених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено,
що підставою для направлення
відповідачем на адресу позивача запиту
від 14.05.2014 №2481/10/08-25-22-011 про надання
пояснень та їх документального
підтвердження стало отримання
відповідачем у встановленому
законодавством порядку акту ДПІ у
Будьоннівському районі м. Донецька
№85/05-61-22-01/38654416 від 28.03.2014 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Промбуд Маркет» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із контрагентами
покупцями-постачальниками за період:
січень-лютий 2014 р.».

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК
України документальна позапланова
перевірка здійснюється, якщо за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

На виконання вищезазначеного запиту
листом від 29.05.2014 позивач надав копії
документів на 32 аркушах (реєстр виданих
та отриманих податкових накладних за
січень 2014 року, податкові накладні за
січень 2014 року, акти надання послуг за
січень 2014 року, рахунки на оплату за
січень 2014 року, видаткові накладні за
січень 2014 року, виписки з банку,
договори підряду №121113(13)/152(13) з
додатками, №011113(12/149 (13). Між тим
позивачем надано витребувані
документи у неповному обсязі з
посиланням на те, що податковий орган
вимагає надання аналітичної
інформації, яка розкриває фактичний
зміст господарських операцій
пов'язаних із виробництвом та продажем
залізобетонної продукції.

Враховуючи те, що позивачем не було в
повному обсязі надано пояснення та їх
документального підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
податкового органу, суд дійшов
висновку щодо правомірності прийняття
наказу про проведення перевірки та
проведення позапланової
документальної перевірки ПАТ «ЗЗБК
№1».

Разом з тим, суд не може погодитися з
правомірністю прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення з
огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Положеннями п. 198.2 ПК
України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.3 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством України. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до пункту 2 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
21.12.2010 №969 (який набрав чинності з
10.01.2011), податкову накладну складає
особа, яка зареєстрована як платник
податку в податковому органі та якій
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
вартість

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено,
що податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Отже, податкова
накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що між ПАТ «ЗЗБК №1» та ТОВ
«Промбуд Маркет» укладено договір
підряду від 12.11.2013 р. №121113(13) (а.с. 65-66, т.1).
Відповідно до п.1.1 Договору замовник -
ПАТ «ЗЗБК №1» доручає, а виконавець -
ТОВ «Промбуд Маркет» зобов'язується
власними силами та за власний кошт, на
умовах даного договору, із матеріалів
замовника, надати послуги по
виготовленню товарної продукції
згідно умов підписаної специфікації,
яка є невід'ємною частиною даного
договору. Згідно п.2.1 підрядник виконує
роботи особисто або с залученням
субпідрядних організацій.

Відповідно до специфікації №1 до
договору підряду від 12.11.2013 р. №121113(13),
позивач замовив у ТОВ «Промбуд Маркет»
металокаркас сваї С 80.35-11, а згідно
специфікації №2 до вищевказаного
договору металокаркас ПАГ 14 ДОР (а.с.
67-68, т.1).

На підтвердження здійснення
господарської операції до матеріалів
справи надано акти надання послуг №6548
від 14.01.2014 р., №9585 від 20.01.2014 р., та
рахунки на оплату №1401 від 14.01.2014 р., №2001
від 20.01.2014 р. (а.с. 69-72, т.1).

З пояснень представника позивача
встановлено, що укладання
вищевказаного договору підряду було
зумовлено необхідністю виконання умов
договору укладено між позивачем та ПАТ
«ДТЄК» Павлоградвугілля» на поставку
дорожніх плит ПАГ-14, для виготовлення
яких необхідною складовою є саме
металокаркас ПАГ 14 ДОР.

На підтвердження подальшого
використання в господарській
діяльності продукції отриманої від ТОВ
«Промбуд Маркет», позивачем до
матеріалів справи надано договір
№13-16/458-КП від 19.12.2013 р., а також
специфікацію до вказаного договору,
відповідно до якої позивачем
поставлено ПАТ «ДТЄК»
Павлоградвугілля», серед іншого,
дорожня плита ПАГ-14 (а.с. 110-114, т. 1).

Крім того, під час розгляду справи
судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ «Промбуд Маркет» було укладено
договір підряду №011113(13) від 01.11.2013 р.
(а.с. 73-74, т.1), відповідно до умов якого
замовник - ПАТ «ЗЗБК №1» доручає, а
виконавець - ТОВ «Промбуд Маркет»
зобов'язується власними силами та за
власний кошт на умовах даного договору
виконувати щомісячне технічне
обслуговування компресорних установок
замовника, а саме: компресор БСЦ 4ВУ-5/9
інв. №01221, компресор БСЦ 4ВУ-5/9 інв. №012118,
компресор ПСК 3,5а інв. №01453, компресор
Арматурного цеху. Відповідно до п.1.1
вказаного договору вартість робіт за
повний місяць по технічному
обслуговуванню однієї компресорної
установки складає 12000,00 грн. з
урахуванням ПДВ.

На підтвердження здійснення
господарської операції позивачем до
матеріалів справи надано рахунки на
оплату №3101/1 від 31.01.2014 р., №3101/2 від
31.01.2014 р., №3101/3 від 31.01.2014 р., №3101/4 від
31.01.2014 р., акти надання послуг №15464 від
31.01.2014 р., №15465 від 31.01.2014 р., №15466 від
31.01.2014 р., №15467 від 31.01.2014 р. (а.с. 75-82, т.1).

Крім того, на підтвердження у позивача
техніки щодо якої ТОВ «Промбуд Маркет»
проводились роботи з технічного
обслуговування, позивачем до
матеріалів справи надано довідки, в
яких зазначено, що на балансі ПАТ «ЗЗБК
№1» знаходяться : компресор БСЦ 4ВУ-5/9
(інв. №01221), компресор БСЦ 4ВУ-5/9 (інв.
№012118), компресор ПСК 3,5а (інв. №01453),
компресор Арматурного цеху (а.с. 115-116,
т.1).

Також на підтвердження виконання
господарських операції за договорами
підряду №121113(13) від 12.11.2013 р. та №011113(13)
від 01.11.2013 позивачем до матеріалів
справи надано податкові накладні
виписані ТОВ «Промбуд Маркет» (а.с. 83-89,
т.1).

Суд вважає за необхідне зазначити, що
податкові накладні, наявні в
матеріалах справи, виписані ТОВ
«Промбуд Маркет» для документального
оформлення виконання умов договорів
ремонту регістраторів розрахункових
операцій, містять відомості про адресу
місцезнаходження покупця та продавців,
одиниці виміру товару, кількість
товару, ціну товару, тому відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності. Будь-яких
порушень щодо оформлення податкових
накладних не встановлено, зауваження
до змісту та форми зазначених
документів відсутні, що не
заперечується і відповідачем в акті
перевірки. Податкові накладні видані
особою, яка на час здійснення
господарських операцій зареєстрована
суб'єктом підприємницької діяльності,
платником податку на додану вартість.
За таких обставин, немає підстав для
невключення сум податку на додану
вартість по вказаних податкових
накладних до складу податкового
кредиту позивача.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.70
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
наявність первинних документів є
достатньою підставою для відображення
вказаних операцій в бухгалтерському
обліку, а так як дані податкового
обліку базуються на даних
бухгалтерського обліку, висновок
відповідача щодо незаконності
віднесення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
є необґрунтованим, що зумовлює
відсутність підстав для висновку про
відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

Також, під час розгляду справи судом
встановлено, що підставою для
виникнення сумнівів щодо реальності
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Промбуд Маркет», став
акт ДПІ у Будьоннівському районі м.
Донецька №85/05-61-22-01/38654416 від 28.03.2014 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Промбуд Маркет» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із контрагентами
покупцями-постачальниками за період:
січень-лютий 2014 р.», яким встановлено
відсутність реального здійснення
господарських операцій на суму
податкових зобов'язань 86 983 грн., в т.ч.
за січень 2014 року - 68 563,90 грн.

Суд вважає за необхідне відмітити, що в
силу закону отримання податковим
органом акту перевірки, довідки
зустрічної звірки або акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки, в яких викладені висновки про
наявність ознак фіктивної
господарської діяльності, відсутність
факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Суд зазначає, що при дослідженні факту
здійснення господарських операцій, що
були підставою для формування витрат
платника податків, оцінювати слід
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовано дані податкового
обліку. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
конкретними контрагентами. В разі
наявності у органу державної
податкової служби інформації щодо
порушення окремим платником податків
податкового законодавства, негативні
наслідки повинні застосовуватися саме
щодо цієї особи. В ході розгляду справи
відповідачем не надано до суду доказів
наявності обвинувального вироку
відносно посадових (службових) осіб
контрагентів позивача.

Стосовно посилань податкового органу
на те, що згідно реєстру 1-ДФ за 4 квартал
2013 року в штаті ТОВ «Промбуд Маркет»
працювало 7 осіб та 6 за
цивільно-правовим договором, які не
могли фізично виконувати такий об'єм
робіт, суд зазначає, що чинне
законодавство не містить заборони
використовувати залучені трудові
ресурси та орендувати приміщення,
транспортні засоби. Крім того,
отримання від ТОВ «Промбуд Маркет»
послуг з технічного обслуговування
компресорних установок, не потребує
наявності у контрагента штатних
працівників, транспортних засобів,
складських приміщень, офісних
приміщень, земельних ділянок,
технічних потужностей, тощо.

Щодо посилань представника
податкового органу на те, що в
результаті співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту
встановлено розбіжність між сумами
податкових зобов'язань ТОВ «Промбуд
Маркет» (яким не задекларовано
зобов'язання) та сумами податкового
кредиту ПАТ «ЗЗБК №1» задекларовано
податковий кредит за січень 2014 року на
суму 28840,00 грн., суд зазначає, що сама по
собі несплата податку продавцем (у тому
числі у разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит покупця. Норми Податкового
кодексу України не містять вимог про
необхідність коригування платником
податку правомірно визначеного
податкового кредиту з ПДВ у зв'язку з
тим, що підприємства, з якими мав
правові відносини контрагент такого
платника податку, порушують вимоги
податкового законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
даних акту перевірки зазначено, що ТОВ
«Промбуд Маркет» по взаємовідносинах з
позивачем задекларувало 0 податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість (а.с. 20, т.2). В той час, як у
подальшому в акті міститься перелік
виданих ТОВ «Промбуд Маркет» позивачу
податкових накладних відповідно до
реєстру. (а.с. 25, т.2). В судовому
засіданні представник відповідача
пояснила, що дійсно ТОВ «Промбуд
Маркет» декларувало податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, формувало реєстр виданих
податкових накладних та вносило
відомості до ЄРПН, у тому числі щодо
податкових накладних виданих позивачу.
Проте, після отримання оперативної
інформації про наявність ознак
нереальності господарських операцій
за участю ТОВ «Промбуд Маркет», дані
відомості були відкориговані
податковим органом самостійно.

Стосовно посилань представника
відповідача на проведене ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька
опитування сусідів директора ТОВ
«Промбуд Маркет» ОСОБА_5, які вказали,
що наскільки їм відомо ОСОБА_5 не мав
жодного відношення до ТОВ «Промбуд
Маркет», суд вважає, що такі показання
не можуть бути визнанні належним
доказом реальності чи нереальності
здійснення господарських операцій ТОВ
«Промбуд Маркет», оскільки висвітлюють
виключно суб'єктивну думку опитаних
осіб.

Крім того, до суду не надано доказів
наявності обвинувального вироку
відносно посадових (службових) осіб ТОВ
«Промбуд Маркет» та наявності рішення
суду про визнання угод недійсними.
Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява
№3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність свого рішення.

Враховуючи наведене, позивач у
відповідності норм Податкового
кодексу України правомірно включив до
складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість по
господарських операціях з ТОВ «Промбуд
Маркет». Податковий орган при
прийнятті рішення дійшов хибного
висновку про порушення позивачем
положень Податкового кодексу України,
оскільки врахував лише обставини
діяльності його контрагентів, а не
позивача, що є помилковим, так як
позивач не несе відповідальності за їх
дії.

Також, суд дійшов висновку, що
податковий кредит підтверджений
відповідними первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку
та наявний зв'язок витрат позивача з
його господарською діяльністю.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення відповідач діяв
необґрунтовано, тобто без врахування
всіх обставин, які мають значення при
прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Завод
залізобетонних конструкцій №1».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства «Завод залізобетонних
конструкцій №1» до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про скасування податкового
повідомлення - рішення задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області № від 08.10.2014
р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Завод залізобетонних
конструкцій №1» судовий збір в розмірі
182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70
коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.О.
Семененко