Справа № 9101/141157/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2014 рокусправа № 0870/2556/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 11
червня 2012 року у справі №0870/2556/12 за
позовом Прокурора Приазовського
району Запорізької області до
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, треті особи: Релігійна громада
Української православної церкви при
храмі на ім'я Покрови Пресвятої
Богородиці, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання незаконним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Приазовського району
Запорізької області звернувся до суду
з адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області № 5 від 18.01.2011 «Про оформлення
права власності на нерухоме майно». В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що спірне рішення прийнято
відповідачем без документів,
передбачених абз. 1 п.п. а) п.8.1
Тимчасового Положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 року, тобто з порушенням вимог
чинного законодавства.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 червня 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись с постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
звернулись з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просять скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову. Апелянти
зазначають, що ними отримані державні
акти на право власності на земельну
ділянку, де розташовані об'єкти
нерухомості. Прокурором не надані
докази прийняття відповідачем
спірного рішення з недотриманням
встановленого законом порядку.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про наявність підстав для їх
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 18.01.2011
року Прокурором Приазовського району
Запорізької області проведено
перевірку за скаргою гр. ОСОБА_6, в ході
якої встановлено, що виконавчим
комітетом Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області прийнято рішення № 5 «Про
оформлення права власності на нерухоме
майно», п. 1 якого вирішено оформити
право власності на:

- будівлю храму (церкви), розташовану у
АДРЕСА_1, за релігійною громадою
Української Православної Церкви при
храмі на ім'я Покрови Пресвятої
Богородиці;

- не житлову будівлю, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_1, у
зв'язку з тим, що правові документи не
були своєчасно оформлені;

- гараж №6, розташований за адресою
АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_7, у зв'язку з тим,
що правові документи не були своєчасно
оформленні;

- господарчу споруду №4, розташовану на
адресою АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_4, у
зв'язку з тим, що правові документи не
були своєчасно оформленні;

- господарчу споруду №3, розташовану на
адресою АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_5, у
зв'язку з тим, що правові документи не
були своєчасно оформленні. Пунктом 2
вищезазначеного рішення начальника
Приазовського КП «Нерухомість-П»
зобов'язано видати відповідні правові
документи. 28.02.2012 прокуратурою
Приазовського району принесено
протест на рішення виконавчого
комітету Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області № 5 від 18.01.2011 «Про оформлення
права власності на нерухоме майно».
13.03.2012 до прокуратури Приазовського
району надійшла відповідь
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області № 393 від 13.03.2012 про відхилення
протесту прокурора району від 28.02.2012, з
посиланням в ч. 1 на те, що відповідно до
абзацу 5 мотивувальної частини рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
у справі № 1-9/2009 за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) (надалі -
рішення Конституційного суду України
від 16.04.2009) ненормативні правові акти
органу місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, гр.
ОСОБА_6 звернувся до прокурора
Приазовського району зі скаргою від
09.02.2012 року, в якій повідомив про те, що
ОСОБА_1 на межі земельної ділянки, що
перебуває у приватній власності,
самовільно побудовано нежитлове
приміщення. Рішенням виконавчого
комітету Приазовської селищної ради №
5 від 18.01.2011 року за ОСОБА_1 визнано право
власності на зазначене нежитлове
приміщення. Вважаючи спірне рішення
виконавчого комітету таким, що порушує
його права, як землекористувача,
оскільки нежитлове приміщення не
введено в експлуатацію, гр. ОСОБА_6
просив прокурора принести протест на
рішення № 5 (а.с.9,10).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4
мотивувальної частини Рішення від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

За даними виконавчого комітету
Приазовської селищної ради рішення № 5
від 18.01.2011 року вичерпало свою дію
фактом виконання, оскільки на момент
принесення протесту прокурором,
державна реєстрація права власності на
підставі цього рішення вже проведена
(а.с.21).

Крім того, частиною першою статті 125
Земельного кодексу України
передбачено, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Апелянти рішенням Приазовської
селищної ради № 13 від 14.04.2009 року
отримали державні акти на право
власності на земельні ділянки, де
розташовані об'єкти нерухомості, право
власності на які оформлені спірним
рішенням № 5 від 18.01.2011 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що після оформлення
відповідно до чинного законодавства
права власності на земельні ділянки та
об'єкти нерухомості виник спір про
право цивільне, а відтак і захищати
свої права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у Земельним
кодексом України та Цивільним кодексом
України.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону
України "Про прокуратуру" предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав. Перевірка виконання
законів проводиться за заявами та
іншими повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Так, підставою для проведення
прокурорської перевірки була скарга
гр. ОСОБА_6, однак прокурор не звернув
уваги на ту обставину, що захист прав
скаржника, як власника землі, яка межує
із земельною ділянкою гр. ОСОБА_1, має
відбуватись шляхом звернення до суду в
порядку цивільного судочинства з
позовом про усунення перешкод в
користуванні власністю, а не шляхом
скасування за протестом прокурора
рішення № 5, на підставі якого видані
правовстановлюючі документи. Крім
того, прокурор як у протесті, та і в
адміністративному позові зазначає про
незаконність спірного рішення № 5 без
посилання, при цьому, на конкретний
закон, тобто нормативно-правовий акт,
прийнятий уповноваженим органом -
Верховною Радою України.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 червня 2012
року у справі №0870/2556/12 - скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову прокурора Приазовського району
Запорізької області до Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області про визнання
незаконним та скасування рішення -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко