Справа № 802/3201/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3201/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

10 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

за участю секретаря судового
засідання: Марцісь Ю.А.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Михайленко
Л.В.

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної
реєстраційної служби України,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича, треті
особи на стороні відповідачів -
Реєстраційна служба по м.Ладижину
Тростянецького МРУЮ, ОСОБА_8 про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича,
Державної реєстраційної служби
України, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів Реєстраційна
служба по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції та ОСОБА_8 про
визнання протиправним та скасування
рішення, а також зобов'язання вчинити
дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20
серпня 2014 року державним реєстратором
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчуком ОСОБА_9 В.Ф. відмовлено у
державній реєстрації права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з
наявністю зареєстрованих обтяжень на
це майно. Вважаючи таке рішення
протиправним, просив його скасувати, а
також зобов'язати ДРС України вчинити
дії щодо реєстрації права власності на
це майно за ним.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2014 року
у задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні позивач і його
представник апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просили
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2014 року
скасувати, дали пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представники відповідача, третьої
особи в судовому засіданні апеляційну
скаргу не визнали у повному обсязі,
проти її задоволення заперечили,
вважаючи рішення суду першої інстанції
законним, обґрунтованим і таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи. Просили залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Відповідач - державний реєстратор прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сидорчук
А.В. в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи без
його участі. Крім того, направив на
адресу суду письмові заперечення на
апеляційну скаргу, з яких вбачається,
що позивач апеляційну скаргу не визнає
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечує, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції -без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, з метою реєстрації
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 звернувся із
відповідною заявою до Реєстраційної
служби по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції.

На виконання вимог наказу Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2013 року
№607/5 «Про заходи щодо взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб» Реєстраційна служба
по місту Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції
надіслала подані документи до
Державної реєстраційної служби
України для прийняття рішення за
результатами розгляду цієї заяви.

20 серпня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сидорчуком Андрієм
Вікторовичем прийнято рішення №15264603
про відмову у державній реєстрації
права власності.

Приймаючи таке рішення, державний
реєстратор виходив з положень абзацу 5
пункту 1 частини 2 статті 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", згідно із якими державний
реєстратор перевіряє наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону, а також з положень пункту
5 частини 1 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
відповідно до яких у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі подання заяви
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Правовідносини, пов'язані з
проведенням реєстрації прав та їх
обтяжень регулюються Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
(надалі - Закон).

Згідно із статтею 2 Закону державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

В силу положень частини 2 статті 9
Закону державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону передбачено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
24 Закону у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

З цього приводу колегія суддів
зауважує, що судом першої інстанції не
було досліджено, чи вчиняв державний
реєстратор при прийнятті
оскаржуваного рішення дії, передбачені
п. 8 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" з метою належного
з'ясування усіх істотних обставин.
Апеляційний суд погоджується із
доводами апелянта, що державним
реєстратором не вживались заходи щодо
додаткового витребовування
документів, необхідних для державної
реєстрації права власності, а тому
оскаржуване рішення було прийнято ним
без урахування інтересів позивача, не
надавши йому також можливості подати
додаткові документи з приводу
наявності інших обтяжень на об'єкт
нерухомого майна.

При цьому апеляційний суд бере до уваги
і те, що станом на час розгляду справи
обтяження, накладені на будинок №12-а по
вул.Котовського у м.Ладижині, фактично
втратили чинність на підставі
відповідних судових рішень, хоча
відповідні відомості не були внесені
до реєстру. Неврахування цих обставин
призвело до прийняття неправомірного
рішення державного реєстратора про
відмову у державній реєстрації права
позивача.

Оскільки судовий орган не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень, колегія суддів вважає, що
право позивача підлягає судовому
захисту шляхом визнання рішення
Державного реєстратора протиправним
та зобов'язання Державної
реєстраційної служби України повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 та подані ним
документи.

Доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про обґрунтованість
доводів позивача. Разом з тим,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень в ході судового розгляду
не довів обґрунтованість своїх
висновків і правомірності прийнятих на
їх підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої
інстанції норм права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової
постанови, якою адміністративний позов
необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року скасувати .

Прийняти постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича №15264603
від 20 серпня 2014 року про відмову у
державній реєстрації права власності.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України повторно розглянути
заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 15 грудня 2014 року.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.