Справа № 2а-1435/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 79552/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1 на ухвалу
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 28 лютого 2011 року
про повернення позовної заяви у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И
В:

В лютому 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області, в якому просив
визнати дії відповідача щодо невиплати
пенсії неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії у розмірі 2 мінімальних
заробітних плат та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 25
% відповідно до ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням виплачених сум за період з
04 липня 2010 року по день постановлення
судом рішення.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 28 лютого 2011
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання його
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії в розмірах,
передбачених ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» залишено
без руху.

Ухвала мотивована тим, що у поданій
заяві не зазначено доказів на
обгрунтування наявності спору між
сторонами, а саме: на підтвердження
відмови відповідача нарахувати і
виплатити позивачу підвищення до
пенсії і додаткової пенсії в розмірах,
передбачених ст. ст. 39, 51 цього Закону.
Крім цього, не надано доказів про
розмір та вид отримуваних позивачем
надбавок до пенсії, про які вона
зазначає у позовній заяві. Також
позивач додала копії письмових
доказів, що приєднуються до неї, не
завірені в установленому законом
порядку, виключивши цим можливість
завірити їх суддею, оскільки дана
категорія справ розглядається в
порядку скороченого провадження, яке
проводиться одноособово.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 28 лютого 2011
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання його
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії в розмірах,
передбачених ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» повернено
позивачу.

Вказана ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що 24.02.2011 року позивач
подала до суду заяву про усунення
недоліків до якої, всупереч згаданої
ухвали не додала надежним чином
завірені копії письмових доказів
доданих до позовної заяви, фактично не
усунувши цим недоліки.

Не погодившись з такими рішеннями суду
їх оскаржила позивач, подавши
відповідну апеляційну скаргу. Апелянт
просить скасувати ухвалу від 28.02.2011 р. і
справу направити до суду першої
інстанції. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що нею
буде подано оригінали документів у
судове засідання.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1-2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Згідно ч.2 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
- ніхто не може бути позбавлений права
на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Процесуальним засобом реалізації
вказаного вище права у
адміністративному судочинстві є
звернення до адміністративного суду із
письмовою позовною заявою.

Вимоги, яким повинна відповідати
позовна заява, встановлені ст. 106
Кодексу адміністративного судочинства
України. Пунктом 4 ч.1 вказаної статті
встановлено, що позивачем у позовній
заяві зазначається зміст позовних
вимог і виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначається недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Тому, приймаючи оскаржувану ухвалу від
14.02.2011 року судом першої інстанції не
враховано, що звертаючись у суд із
адміністративним позовом, позивач
вправі самостійно визначати зміст
позовних вимог та обґрунтовувати їх
будь-якими фактами
матеріально-правового чи іншого
характеру, які, на його думку, свідчать
про порушення його прав, свобод чи
законних інтересів.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою, що Кодекс адміністративного
судочинства України не встановлює
жодних вимог до викладеного у позовній
заяві змісту позовних вимог та
обставин, якими вони обґрунтовуються.

Згідно частини 2 ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
на підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач зазначає докази, про які йому
відомо і які можуть бути використані
судом.

Також, в силу ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 71 КАС України
- в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали. Суд може
збирати докази з власної ініціативи.

Приймаючи ухвалу від 14.02.2011 року, судом
першої інстанції не враховано вказаних
положень ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства щодо
покладення обов'язку доказування
правомірності винесеної постанови на
УПФУ та можливості витребування
необхідних доказів.

Норма ст.106 КАС України норма не
визначає особливого порядку завірення
копій письмових доказів, доданих до
позовної заяви.

Відтак, суд першої інстанції
зобов'язаний був врахувати, що з огляду
на вимоги ст.106 КАС України позивачем
було подано позовну заяву, що таким
відповідала, а тому законних підстав
для залишення позовної заяви без руху в
порядку ст.108 КАС України не було.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції не мав законних підстав для
залишення позовної заяви без руху і,
відповідно, повернення позовної заяви,
а тому, колегія суддів приходить до
висновку, що ухвала суду першої
інстанції від 28.02.2011 р. про повернення
позовної заяви підлягає скасуванню, а
справа поверненню до цього ж суду для
продовження розгляду справи.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч.
1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 28 лютого 2011
року про повернення позовної заяви у
справі № 2а-1435/11 скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М. Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська