Справа № 2а-11733/12/2070
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року м. Київ
К/800/12702/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Гарагуля В.А.,

від відповідача - Українська Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013

у справі № 2-а-11733/12/2070

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Турбоатом"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2013, позов задоволено: скасовано
податкові повідомлення-рішення від
09.10.2012 №, №, № та
№.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідачем було заявлене
клопотання про заміну Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові Державної податкової
служби на її правонаступника -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене
клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
було проведено документальну планову
виїзну перевірку ВАТ «Турбоатом» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 по 31.03.2012, за
результатами якої складено акт від
21.09.2012 №421/40-1/05762269, в якому зафіксовано
порушення позивачем вимог:

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України , що призвело до завищення
податкового кредиту всього в сумі 388903,00
грн. та до заниження податку всього в
сумі 52664,00 грн.;

- п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України
, що призвело до завищення заявленої
суми бюджетного відшкодування ПДВ у
розмірі 335567,00 грн.;

- п.200.3, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
від'ємного значення різниці між
податковими зобов'язаннями та
податковим кредитом на суму 672,00 грн. за
березень 2012 року;

- пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» ,
пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2, п.138.5, п.138.8, пп. 138.10.2,
пп.138.10.1 п. 138.10 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток в сумі 156800,00 грн.

Підставою для встановлення наведених
порушень позивачем вимог діючого
податкового законодавство стали акти
(довідки) перевірок контрагентів
позивача ТОВ «Інтерагро», ТОВ «ВІП
Союз», ТОВ «Ріне», ТОВ ХАРКІВ», ПП
«Баварія-Ф», ТОВ «Геоспецсервіс», ТОВ
«В.Д.В.-ЕЛЕКТРО», якими встановлено
неможливість фактичного здійснення
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів необхідних для
здійснення операцій з купівлі продажу;
відсутність необхідних умов для
досягнення здійснення результатів
економічної діяльності, у зв'язку з
відсутністю трудових ресурсів,
основних засобів, складських
приміщень, транспортних засобів;
порушення ч.1 ст.203, ст.ст.215,228, ч.1 ст.216 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинам
здійсненим з постачальниками та
покупцями; відсутність об'єктів, які
підпадають під визначення ст.ст.3-5
Закону України "Про оприбуткування
прибутку підприємств" тощо.

На підставі висновків акта перевірки,
відповідачем 09.10.2012 прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № про визначення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 158016,75 грн.;

- № про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 78919,50 грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 335567,00 грн. та
нараховано штрафні санкції в сумі 126626,50
грн.;

- №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 672,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
задоволення позовних вимог, враховуючи
наступне.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України (чинного на час формування
валових витрат в I кварталі 2011 року)
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Датою виникнення права платника ПДВ на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України,
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.4 ст. 200 ПК
України (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин), якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Як було вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами - ТОВ
«Інтерагро», ТОВ «ВІП Союз», ТОВ «Ріне»,
ТОВ ХАРКІВ», ПП «Баварія-Ф», ТОВ
«Геоспецсервіс», ТОВ «В.Д.В.-ЕЛЕКТРО» з
придбання товарів та виконання робіт,
підтверджується наявними в матеріалах
справи, належним чином оформленими
первинним документами бухгалтерського
обліку, зокрема: рахунками-фактури;
довіреностями; податковими накладними;
актами виконаних робіт.

Оплата ТМЦ та послуг проведена в
повному обсязі, відповідно до
платіжних доручень, які наявні у
матеріалах справи, взяття на облік
проведено по оборотно-сальдовому
рахунку за відповідний період.

Також, встановлено, що ТМЦ та послуги,
придбані позивачем у ТОВ «Інтерагро»,
ТОВ «ВІП Союз», ТОВ «Ріне», ТОВ
ХАРКІВ», ПП «Баварія-Ф», ТОВ
«Геоспецсервіс», ТОВ «В.Д.В.-ЕЛЕКТРО»,
використані позивачем у власній
господарській діяльності.

Контрагенти позивач на момент
здійснення господарських операцій
були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі, мали свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з вказаними
контрагентами, що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

З урахуванням наведеного, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
09.10.2012.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові Державної податкової
служби на її правонаступника -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль