Справа № 286/3803/14-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"10" грудня 2014 р.
Справа № 286/3803/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "27" жовтня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 27 жовтня 2014
року позов задоволено повеістю.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області провести ОСОБА_3
донарахування та виплату за період з 01
січня 2014 року по 31 травня 2014 року:

- додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі відненсеній до
ктегорії 1, як інваліду 2-ї групи, що у
відповідності до ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 75% мінімальної пенсії за віком,
яка вдорівнює прожитковому мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно.

- пенсії як інваліду 2-ї групи, щодо
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, виходячи
із розміру, встановленого ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру вісім мінімальних
пенсій за віком, яка дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
Законом України про Державний бюджет
України на відповідний рік, щомісячно.

- доплати до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення, щомісячно
у відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру, 2-х мінімальних заробітних
плат, встановлених Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно.

- підвищення до пенсії як дитині війни,
у відповідності до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру 30% мінімальної
пенсії за віком, розмір якої дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, визначеному
Законом України про Державний бюджет
України на відповідний рік, щомісячно.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Житомирського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області, про проведення
перерахунку та виплати коштів,
відповідно до ст.ст.39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Колегією суддів встановлено, що
позивач ОСОБА_3, є пенсіонером та
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області; проживає
в м.Овруч Житомирської області, яке
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991 року
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення; є потерпілим
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1-ї категорії та має другу групу
інвалідності, а також має статус дитини
війни.

Відповідач виплачував позивачу кошти у
сумах, які на думку позивача, є значно
нижчими, ніж передбачено ст.ст.39, 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду за захистом
своїх порушених прав.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата - у
зоні гарантованого добровільного
відселення - у розмірі двух мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", інвалідам
2-ї групи віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", розмір
пенсії для інвалідів 2 групи, яка
повинна призначатись позивачу у
відповідності з цим Законом, не може
бути нижчою 8 мінімальних пенсій за
віком.

Однак, ст.ст.39, 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення, державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю та підвищення до
пенсії як дитині війни, особі
віднесеній до категорії 1, визначається
Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного положення
ст.ст.39, 50, 54 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 23.11.2011 року №1210.

Відповідно до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України, позивачу
провадиться нарахування та виплата
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення, державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до
категорії 1 та підвищення до пенсії як
дитині війни .

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI, яким
були внесені зміни до статті 39, статті 50
та статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" які
обмежували права громадян, щодо
виплати підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення, державної пенсії,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особі віднесеній до категорії
1 та підвищення до пенсії як дитині
війни, рішенням Конституційного суду
України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008
року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті
39, статті 50 та статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" є чинними у редакції до внесення
змін до них Законом України "Про
державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014
року, такі обмеження встановлені не
були.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з
01 січня 2014 року, є чинними і підлягають
застосуванню:

- стаття 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
редакції, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

- стаття 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, не може
бути нижчим ніж дві мінімальні
заробітні плати;

- стаття 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до
категорії 1, призначається у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком;

- стаття 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої розмір державної пенсії для
інвалідів 2 групи, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", обґрунтовано не
взяті судом до уваги, оскільки питання
фінансування цих видатків не виступає
предметом даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від "27" жовтня 2014 року винесено з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "27" жовтня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100

- ,