Справа № 815/832/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/832/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук
О.А.,

за участю секретарів Гур`євої К.І.,
Васіної А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до Першотравневої сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні
відповідача - Фермерське господарство
«Мавра» , про зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до
суду та, уточнивши позовні вимоги, в їх
обґрунтування зазначає, що відповідно
до плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на 1 квартал 2013 року
було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Першотравневої сільської ради за
період з 01.09.2011 року по 28.02.2013 року, за
результатами якої складено акт від
17.06.2013 року № 850-16/86.

Також позивач вказує що з метою повного
усунення виявлених порушень
відповідачу направлена вимога про
усунення порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності №
850-16/1413 від 01.07.2013 року, яка відповідачем
виконана не в повному обсязі.

В зв`язку з чим позивач просить суд
зобов'язати Першотравневу сільську
раду Ізмаїльського району Одеської
області, вчинити дії по виконанню
вимоги Ізмаїльської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
01.07.2013 року № 815-16/1413, а саме: п. 4 -
стягнення з відповідальної особи,
винної в нестачі матеріальних
цінностей на загальну суму 155 419, 00 грн.,
в порядку та розмірах встановлених ст.
130-136 КЗпП України; п. 7 в частині -
повернення переданих у користування
земельні ділянки або оформлення на них
відповідних договорів оренди,
проведення претензійно-позовної
роботи(споживча спілка) щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
4629, 33 грн., п. 8 - повернення переданих у
користування земельних ділянок або
оформлення на них відповідних
договорів оренди, проведення
претензійно-позовної роботи щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
58 911, 68 грн..

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову
заперечували, в обґрунтування
заперечень зазначили, що відсутні
правові підстави для виконання цих
пунктів вимоги ДФІ в Одеській області
від 01.07.2013 року № 815-16/1413.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, на стороні
відповідача - фермерського
господарства «Мавра» до судового
засідання не з`явився, про явку
сповіщений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення представників позивача та
представників відповідача, дослідивши
та проаналізувавши докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначені Законом
України від 26.01.1993, № 2939-XII "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" (далі -
Закон № 2939).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю.

Судом встановлено, що
Ізмаїльською об`єднанню Державною
фінансовою інспекцією відповідно до
п.6.1.6.2 Плану контрольно-ревізійної
роботи Державної фінансової інспекції
в Одеській області на 1 квартал 2013 року
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Першотравневої сільської ради за
період з 01.09.2011 року по 28.02.2013 року, за
результатами якої складено акт ревізії
від 17.06.2013 року № 850-16/86.

01.07.2013 року Ізмаїльською
об`єднаною Державною фінансовою
інспекцією Першотравневій сільській
раді направлено вимогу про усунення
фінансових порушень, виявлених
ревізією фінансово-господарської
діяльності № 850-116/1413 (далі по тексту
-Вимога ДФІ) (а.с.25-27).

В пункті 4 Вимоги ДФІ зазначено, що
проведеною в ході ревізії
інвентаризацією встановлено нестачу
меліоративного трубопроводу,
демонтованого з метою реалізації, у
кількості 3985,1 погонних метрів вартістю
155419,0 грн. (матеріально-відповідальна
особа - голова Першотравневої
сільської ради ОСОБА_3), у зв`язку з чим
стягнути з винної особи нестачу
матеріальних цінностей на загальну
суму 155419,0 грн., в порядку та розмірах,
встановлених ст. 130-136 КЗпП України.

В пункті 7 Вимоги ДФІ зазначено, що в
порушення ст. 206 Земельного кодексу
України, ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-Х1,
сільською радою надано в тимчасове
платне користування Першотравневій
сільській споживчій спілці, готелю,
аптеці (ПП «ОСОБА_4»), бару «Волна» (ПП
«Нектар») на умовах оренди земельної
ділянки, проте договір оренди
зазначених земельних ділянок не
укладався. В результаті встановленого
порушення сільською радою
недоотримано коштів на суму 5403,43
гривень, у зв`язку з чим повернути
передані у користування земельні
ділянки або оформити на них відповідні
договори оренди, провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
5403,43 гривень.

Зазначена вимога виконана
відповідачем частково, в зв`язку з чим
станом на дату розгляду справи п.7
Вимоги № 850-16/1413 від 01.07.2013 року не
виконано в частині повернення
переданих у користування земельних
ділянок або оформлення на них
відповідних договорів оренди;
проведення претензійно-позовної
роботи(Споживча спілка) щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
4629,33 грн.. Зазначені обставини
сторонами не заперечувались.

В пункті 8 Вимоги № 850-16/1413 від 01.07.2013
року зазначено, що в порушення ст. 206
Земельного кодексу України, ст. 6 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998
року № 161-Х1 та в результаті
використання невитребуваних паїв без
укладання договорів оренди,
Першотравневою сільською радою за 2012
рік недоотримано коштів у загальній
сумі 58911,68 гривень (реєстр у додатку № 60
до акту), у зв`язку з чим повернути
передані у користування земельні
ділянки або оформити на них відповідні
договори оренди, провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
58 911, 68 грн..

Згідно з Положенням, затвердженим
Указом Президента України від 23.04.2011р.
№ 499/2011, Державна фінансова інспекція
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України, відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням встановлено, що
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26.01.1993р № 2939-XII, згідно з
якими державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Пунктом 49 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабміну України від 20.04.2006р. № 550, також
визначено, що у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
контролюючий орган ставить вимоги
перед керівником об'єкта контролю та
органом його управління щодо
пред'явлення цивільних позовів до
винних осіб.

У відповідності до пункту 50 Порядку №
550 за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Аналіз наведених норм права дає
підстави для висновку, що вимога органу
державного фінансового контролю
спрямована на корегування роботи
підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20.05.2014 року № 21-93а14 та відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування в судовій практиці.

На підставі наведеного суд дійшов до
висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході ревізії збитки.

Крім цього, загальні підстави і умови
матеріальної відповідальності
працівників визначені статтею 130
Кодексу законів про працю України.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КЗпП
України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

Згідно ст. 138 КЗпП України для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу.

Також пунктом 35 Порядку № 550 визначені
вимоги до акту ревізії, який
складається за результатами її
проведення, та зокрема, зазначено, що
виявлені допущені об`єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючий частині акта
ревізії з обов`язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Так, в ході проведення ревізії
позивачем встановлено та зазначено в
акті ревізії, що рішенням сесії
Першотравневої сільської ради від
14.06.2012 року № 140-У1 «Про реалізацію
стальних труб зрошувальної
меліоративної системи, які знаходяться
в комунальній власності
Першотравневої сільської ради надано
згоду на реалізацію списаних сталевих
труб зрошувальної системи
фермерському господарству «Мавра» по
ціні 39,0 грн. за 1 погонний метр.
Сільському голові ОСОБА_3 було доручено
укласти договір купівлі-продажу, про що
зазначено в акті ревізії та не
заперечується сторонами.

15.06.2012 року між Першотравневою
сільською радою в особі сільського
голови с. Першотравневе ОСОБА_3 та
Фермерським господарством «Мавра», в
особі директора Руссу С.І., укладений
договір купівлі-продажу за № 15/06
сталевих труб діаметром 300, 400, 500, 700 мм,
які знаходяться на глибині 1 м на полях
Першотравневої сільської ради
Одеської області (а.с.176 т.1).

По цьому договору Першотравневою
сільською радою отримано часткову
оплату на загальну суму 95000 гривень, що
підтверджується виписками по рахунку
(а.с. 29-31, т. 2).

Крім цього, Ізмаїльським МВ ГУМВС
України в Одеській області за
результатами розгляду матеріалів
ЖРЗСП № 6298 від 28.06.2012 року та ЖРЗСП №
6264/1 від 04.07.2012 року по факту демонтажу
меліоративної системи, яка знаходиться
в комунальній власності
Першотравневої сільської ради в ході
проведення органом дізнання перевірки
не було встановлено даних, що вказують
на наявність в діях сільського голови
ОСОБА_3, а також інших осіб, ознак складу
злочину, та керуючись ст. 97 КПК України
на підставі ст. 6 п. 2 КПК України
винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с. 61-62
т.2).

Також, як вбачається з витягу з
кримінального провадження № 003638
до ЄРДР та доручення про проведення
слідчих дій в порядку ст. 40 КПК України
від 12.02.2014 року, на розгляді в СВ
Ізмаїльського МВ ГУМВС України в
Одеській області знаходяться
матеріали досудового розслідування,
внесені до Єдиного реєстру досудових
розслідувань під № 0003638 від 21.09.2013
року за ознаками злочину,
передбаченого ст. 191 ч.1 КК України та
зазначено, що в ході досудового
розслідування встановлено, що ДФІ в
Одеській області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Першотравневої сільської ради за
період з 25.03.2013 року по 14.06.2013 року, за
результатами якої складено акт від
14.06.2013 № 850-16/86, який підписано без
заперечень, проведеною ревізією
встановлено фінансових порушень на
суму 278 145,34 грн. та доручено працівникам
СДСБЕЗ Ізмаїльського МВ ГУМВС України
в Одеській області допитати зазначених
відповідальних осіб в якості свідків
по перерахованих порушеннях(а.с.58-59, 65
т.2).

В акті ревізії позивач зазначає, що
проведеною інвентаризацією
встановлено нестачу меліоративного
трубопроводу у кількості 3985, 1 погонний
метр вартістю 155419,0 грн.
(матеріально-відповідальна особа
ОСОБА_3), що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року № 996-Х1У, та вказує, що
відповідне порушення призвело до
матеріальної шкоди (збитків) сільській
раді на суму 155419,0 гривень (а.с. 214, т.1 ).

В пункті 4 Вимоги ДФІ, направленої
Голові Першотравневої сільської ради
Ізмаїльського району, ДФІ в Одеській
області вимагає стягнути з винної
особи нестачу матеріальних цінностей
на загальну суму 155419,0 грн., в порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП
України.

При цьому ні в Акті ревізії, ні у Вимозі
позивач не визначає, яка ж конкретно
особа є винною у вчиненні
правопорушення, чим саме
підтверджується наявність вини в діях
конкретної особи, які норми
законодавства порушені цією особою.

Крім цього слід зауважити, що
відповідно до ст. 136 КЗпП України
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника. Розпорядження власника або
уповноваженого ним органу або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством. У решті
випадків покриття шкоди провадиться
шляхом подання власником або
уповноваженим ним органом позову до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду. Стягнення з
керівників підприємств, установ,
організацій та їх заступників
матеріальної шкоди в судовому порядку
провадиться за позовом вищестоящого в
порядку підлеглості органу.

Отже, стаття 136 КЗпП України
передбачає різний порядок стягнення
шкоди з працівників підприємств,
установ, організацій та керівників цих
підприємств, установ, організацій, при
цьому стягнення шкоди з керівників та
їх заступників у визначених цією
статтею випадках здійснюється або за
розпорядженням або за позовом
вищестоящого в порядку підлеглості
органу.

Оцінюючи посилання позивача в
обґрунтування своїх позовних вимог на
ч.10 ст. 10 Закону України № 2939-ХІІ щодо
наявності права органів державної
контрольно-ревізійної служби
(державної фінансової інспекції)
звертатись до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження та
використання активів, суд вважає
необхідним зазначити, що таке право
суб'єкта владних повноважень повинно
реалізовуватись на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Щодо змісту резолютивної частини
постанови, то вона повинна мати
вичерпні, чіткі, зрозумілі, безумовні й
такі, що випливають зі встановлених
фактичних обставин висновки по суті
розгляду вимог. Крім того, рішення суду
повинно бути зрозумілим для його
виконання.

Враховуючи вищевикладене,
оскільки спірний пункт 4 Вимоги ДФІ не
відповідає вимогам чинного
законодавства щодо порядку та способу
усунення порушення, позовні вимоги
позивача щодо зобов`язання відповідача
виконати пункт 4 вимоги ДФІ в частині
стягнення з винної особи нестачі
матеріальних цінностей на загальну
суму 155419,0 грн., в порядку та розмірах,
встановлених ст. 130-136 КЗпП України є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині зобов'язання
Першотравневої сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
вчинити дії по виконанню пунктів 7 та 8
Вимоги ДФІ щодо повернення переданих у
користування земельні ділянки або
оформлення на них відповідних
договорів оренди, проведення
претензійно-позовної роботи(споживча
спілка) щодо повернення недоотриманих
коштів у сумі 4629, 33 грн. та в сумі 58 911, 68
грн. відповідно з огляду на наступне.

В акті ревізії позивачем зазначено, що
в ході ревізії встановлено, що рішенням
Першотравневої сільської ради від
22.02.2012 року № 1123-У1 погоджено перелік
ділянок із земель житлової та
громадської забудови, на яких
розташовані будівлі Першотравневої
сільської споживчої спілки і які
використовуються для їх
обслуговування. Договір оренди
зазначених земельних ділянок не
укладався. Відповідне порушення
призвело до матеріальної шкоди
(збитків) сільської ради на загальну
суму 4574,68 гривень.

Також в акті ревізії зазначено, що в
ході ревізії було надано запит до
Ізмаїльської районної державної
адміністрації з метою отримання копій
договорів оренди землі Першотравневої
сільської ради, які укладені та діяли в
періоді, який підлягав ревізії. У
відповідь на запит позивачем було
отримано 26 договорів, які були укладені
Ізмаїльською районною державною
адміністрацією. Заборгованості з
оплати орендної плати за даними
договорами в ході ревізії не
встановлено.

Крім цього в акті ревізії позивач
вказує, що в ході ревізії повноти
надходжень орендної плати встановлено,
що на рахунки сільської ради не в
повному обсязі надходить орендна плата
від фермерських господарств за
користування незатребуваними паями.
Так, згідно інформації наданої
сільською радою встановлено, що в
користуванні СФГ «Дінекс-Агро»
знаходяться земельні ділянки
загальною площею 130,22 га. З них, землі
площею 114,42 га використовуються
фермерським господарством без
договорів оренди, плата за
користування землею на розрахункові
рахунки сільської ради протягом 2012
року не надходила. ПП «ОСОБА_5.»
використовується 17,89 га землі, проте
оплата не розрахункові рахунки
сільської ради не надходила.
Одноосібниками використовуються землі
площею 14,96 га, договори оренди не
укладались та, відповідно, оплата за
використання земель не надходила.
Відповідне порушення призвело до
матеріальної шкоди (збитків) сільської
ради на загальну суму 58911,68 гривень
(а.с.19-21 т.1).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
№ 136, виданого виконавчим комітетом
Першотравневої сільської ради 03.12.2007
року, та свідоцтв про право власності
на нерухоме майно № 141, 142, виданих
Першотравневою сільською радою 04.05.2005
року, Першотравневому сільському
споживчому товариству на праві
власності належать об`єкти
нерухомості, розташовані за адресами
Одеська область, Ізмаїльський район, с.
Першотравневе, вул. Гагаріна, 108 «А»,
Одеська область, Ізмаїльський район, с.
Першотравневе, вул. Гагаріна, 44, Одеська
область, Ізмаїльський район, с.
Першотравневе, вул. Гагаріна, 108 «Б» (а.с.
152-154 т.1).

Відповідно до п. 1 ст. 120 Земельного
кодексу України до особи, яка набула
право власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Крім цього, згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору.

Отже, договір оренди є двосторонньою
угодою, та згоду на його укладання
необхідно одержати як від орендодавця,
так і від орендаря.

Проте Першотравневе сільське споживче
товариство відмовляється від
укладання з Першотравневою сільською
радою договорів оренди вказаних
земельних ділянок, крім цього
повідомляє, що за користування цими
земельними ділянками Першотравневим
сільським споживчим товариством в
2012-2014 році сплачувався земельний
податок, що підтверджується листом від
07.10.2014 року № 13 (а.с.25).

Також відповідач стосовно втрати
чинності договорами оренди землі та
користування незатребуваними
земельними паями на території
Першотравневої сільської ради
повідомляв Ізмаїльську районну
державну адміністрацію та просив
продовжити дію договорів земельних
ділянок з попередніми чи новими
землекористувачами для забезпечення
надходжень до бюджету Першотравневої
сільської ради, що підтверджується
листами від 05.09.2011 року № 177, від 05.09.2011
року № 178 (а.с.131 т.1).

Крім цього, Першотравнева сільська
рада повідомляла СФГ «Дінекс-Агро»
листом від 13.09.2011 року вих. № 191 про
необхідність звернення СФГ
«Дінекс-Агро» до Ізмаїльської районної
державної адміністрації для укладання
короткострокових договорів оренди
таких земельних паїв на території
Першотравневої сільської ради (а.с. 130-139
т.1).

Жодних належних доказів, а також
нормативного обґрунтування того, що
саме до компетенції Першотравневої
сільської ради віднесені питання щодо
укладення договорів оренди стосовно
вищезазначених земельних ділянок в
акті ревізії не зазначено, жодних
належних доказів цього позивачем до
суду також надано не було.

Отже, зобов`язання Першотравневої
сільської ради укласти договори оренди
вищезазначених земельних ділянок не
буде мати наслідком реального
виконання вимоги ДФІ в цій частині.

За таких підстав, оскільки ДФІ в
Одеській області при проведенні
ревізії не з`ясувала та не врахувала
обставини знаходження на земельній
ділянці об`єктів нерухомості, які
належать Першотравневому ССТ,
обставини ухилення Першотравневим ССТ
та інших землекористувачів від
укладання договору оренди, обставини
сплати земельного податку
Першотравневим ССТ, а також обставини
щодо наявності компетенції
Першотравневої сільської ради на
укладення вищезазначених договорів
оренди чи на повернення зазначених в
акті ревізії земельних ділянок, вимога
ДФІ в частині зобов'язання
Першотравневої сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
вчинити дії по виконанню пунктів 7 та 8
Вимоги ДФІ щодо повернення переданих у
користування земельних ділянок або
оформлення на них відповідних
договорів оренди є необґрунтованими та
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача виконати
пункти 7, 8 Вимоги ДФІ в частині щодо
проведення претензійно-позовної
роботи щодо повернення недоотриманих
коштів у сумі 4629, 33 грн. та в сумі 58 911, 68
грн. відповідно, суд також вважає
необґрунтованими, оскільки проведення
претензійно-позовної роботи є виключно
диспозитивним правом особи, в тому
числі відповідача. Реалізуючи своє
право на проведення
претензійно-позовної роботи
відповідач має право самостійно
визначити шляхи та способи поновлення
певного порушеного права та у
відповідності до вимог діючого
процесуального законодавства.

Така ж позиція викладена в п. 1 рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Кампус Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення ч. 2 ст. 124
Конституції України від 09.07.2002 року №
15-рп/2002. У вказаному рішенні
Конституційний Суд України зазначив,
що обрання певного засобу правового
захисту, у тому числі і досудового
врегулювання спору, є правом, а не
обов'язком особи, яка добровільно,
виходячи з власних інтересів, його
використовує.

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог, на
підставі наданих сторонами доказів, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд дійшов до
висновку, що позивачем не доведено ті
обставини, на які він посилався в
обґрунтування позовних вимог, а тому
адміністративний позов є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 -
163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до Першотравневої сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні
відповідача - Фермерське господарство
«Мавра» про зобов'язання вчинити дії по
виконанню вимоги Ізмаїльської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 01.07.2013 року № 815-16/1413, а
саме: п. 4 - стягнення з відповідальної
особи, винної в нестачі матеріальних
цінностей на загальну суму 155 419, 00 грн.,
в порядку та розмірах встановлених ст.
130-136 КЗпП України; п. 7 в частині -
повернення переданих у користування
земельні ділянки або оформлення на них
відповідних договорів оренди,
проведення претензійно-позовної
роботи(споживча спілка) щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
4629, 33 грн., п. 8 - повернення переданих у
користування земельних ділянок або
оформлення на них відповідних
договорів оренди, проведення
претензійно-позовної роботи щодо
повернення недоотриманих коштів у сумі
58 911, 68 грн. в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд у строки та в
порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови складено
та підписано 05 грудня 2014 року.

Суддя
/підпис/ О.А.
Левчук