Справа № К/9991/67560/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/67560/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
відділу державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції в м. Донецьку на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 2 серпня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 вересня 2011
року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДИАД -Н" до відділу
державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції в м. Донецьку, третя особа
Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій
області про визнання нечинними
постанов,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
до відповідача. Уточнивши позовні
вимоги, просив визнати нечинними
постанови про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДИАД-Н»
виконавчого збору від 28
березня 2011 року та про стягнення витрат
на проведення виконавчих дій від
28 березня 2011 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 2 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
9 вересня 2011 року, позов задоволено.
Визнано нечинними постанови про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДИАД-Н» виконавчого
збору від 28 березня 2011 року та про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій від 28 березня 2011 року.
Стягнуто з відділу державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції у м.
Донецьку на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДИАД-Н»
суму виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 4575
грн. 15 коп.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 березня 2011 року
постановою відділу державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції у
м. Донецьку відкрито виконавче
провадження з виконання наказу
господарського суду Донецької області
№ 25/249, виданого 22 лютого 2011 року, про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДИАД -Н" на користь
корпорації «Індустріальна спілка
Донбасу» загальної суми
заборгованості - 45501 грн. 51 коп. Вказаною
постановою зазначено строк для
добровільного виконання виконавчого
документа до 18 березня 2011 року.

21 березня 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДИАД -Н"
отримало копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 11 березня
2011 року та 28 березня 2011 року
сплатило суму боргу у повному обсязі,
про що повідомило виконавчу службу
листом за № 98 з додатком платіжного
доручення № 425 від 28 березня 2011 року.

Відповідач отримав вказані
документи 28 березня 2011 року. Проте, у
цей же день, 28 березня 2011 року,
заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у м. Донецьку виніс постанови
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДИАД - Н" 25 грн. 00 коп.
витрат на проведення виконавчих дій та
4550 грн. 15 коп. виконавчого збору.

Задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що оскільки позивач сплатив борг
за виконавчим документом протягом 7
днів з моменту винесення постанови,
тобто в строк, встановлений для
добровільного виконання виконавчого
документа, то відповідач безпідставно
виніс постанови про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» у
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови. Тобто
вказаний строк не може перевищувати
семи днів.

Частиною 5 с. 254 ЦК України,
визначено, що якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
іншій неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Статтею 35 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

Судами вірно зазначено, що
позивач дізнався про відкриття
виконавчого провадження щодо нього
лише 21 березня 2011 року, отже останнім
днем для добровільної сплати суми
боргу було 26 березня 2011 року. Оскільки
зазначена дата припадає на вихідний
день, позивачем на наступний робочий
день після вихідного, а саме 28 березня
2011 року, було сплачено суму боргу у
повному обсязі.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обгрунтованого висновку про визнання
нечинними оскаржуваних постанов
відповідача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі.

Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції в м.
Донецьку залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 2 серпня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 вересня 2011
року - без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко
М.І. Мойсюк