Справа № 712/10321/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мельник І.О.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в м.Черкасах Черкаської
області на постанову Соснівського
районного суду м.Черкаси від 10 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.Черкасах
Черкаської області про зобов'язання
провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року, позивач звернувся до
Соснівського районного суду
м.Черкаси з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в м.Черкасах
Черкаської області про зобов'язання
провести перерахунок пенсії. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що має
право на перерахунок розміру пенсії, з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
роботу на державній службі, відповідно
до Закону України «Про державну
службу».

Постановою Соснівського районного
суду м.Черкаси від 10 жовтня 2014 року
позов задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного
Фонду України в місті Черкасах
Черкаської області щодо
перерахунку ОСОБА_2 пенсії з
урахуванням інших виплат протиправною.

Зобов"язано Управління Пенсійного
Фонду України в місті Черкасах
Черкаській області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2, як
державному службовцю, з урахуванням
інших виплат та сум індексації,
зазначених в довідці №23-11/60-93 від 03.07.2014
року, починаючи з 07 січня 2014 року, та
забезпечити її виплату в подальшому.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржувана постанова суду першої
інстанції - зміні з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 201 КАС
України, суд апеляційної інстанції
змінює постанову суду першої
інстанції, якщо визнає, що судом першої
інстанції правильно по суті вирішено
питання чи справу, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог,
з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на пенсійному обліку
і з цього часу йому призначено пенсію
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
02.07.2013 року - пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України „Про
державну службу" з урахуванням
Постанови Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 №268 (із змінами, внесеними
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.02.2008 № 34).

Пенсія призначена при загальному
страховому стажі роботи 29 років 10
місяців 2 дні, в тому числі стаж
державного службовця - 17 років 3 місяці
12 днів.

З відповіді Управління Пенсійного
фонду України в м.Черкасах Черкаської
області №359/Ч-10 від 07.07.2014 року
вбачається, що розрахунок пенсії
позивачу проведено із заробітної плати
працюючого державного службовця по
посаді начальника відділу станом на
01.07.2014 року, яка становить 6008,76 грн. та
складається із наступних виплат: -
оклад - 2194 грн.; - надбавка за 9 ранг -
90 грн.; - надбавка за вислугу років (25 %) -
571 грн.; - 1506,86 грн. - середня сума
премій за 24 міс; - 1646,90 грн. - середня сума
надбавок за 24 міс.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Частиною другою статті 37-1 вказаного
Закону визначено, що перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків. Доплата за ранг
провадиться відповідно до рангу,
присвоєного державному службовцю.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ст.2 Закону України «Про оплату
праці», структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій. Із змісту ст.40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від 31
травня 2000 року № 865 встановлено, що
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 13
серпня 2010 року постанову правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу»від 30 жовтня 2008 року
№19-11 визнано такою, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
щодо невключення до заробітної плати
складових, які передбачені чинним
законодавством.

Вказаною постановою судом зроблено
висновок, що чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2010 року залишена без змін.

Відповідно до ст.72 КАС України, дані
обставини не потребують доказуванню,
оскільки є преюдиційними фактами,
встановленими судовими рішеннями.

Статтею 18 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-ІІІ
індексацію доходів населення, яка
встановлюється задля підтримання
достатнього життєвого рівня громадян
та купівельної спроможності їх
грошових доходів в умовах зростання
цін, віднесено до державних соціальних
гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього
Закону, є обов'язковими для всіх
підприємств, установ і організацій
незалежно від форми власності.

Відповідно до частини п'ятої статті 95
КЗпП України, заробітна плата підлягає
індексації у встановленому
законодавством порядку.

До законодавства, яким регламентовано
питання індексації заробітної плати,
належить насамперед Закон України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі -
Закон № 1282), який визначає правові,
економічні та організаційні основи
підтримання купівельної спроможності
населення України в умовах зростання
цін задля дотримання встановлених
Конституцією України гарантій щодо
забезпечення достатнього життєвого
рівня населення України.

Згідно із Законом №1282, індексація
грошових доходів населення - це
встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг (стаття 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р.
№1078).

До звільнення позивачу нараховувалася
і виплачувалася допомога на
оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
відповідно до п.п.3 п.2 постанови
Кабінету Міністрів України від 09.03.2006
№268, та індексація заробітної плати, що
має систематичний характер, з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України «Про оплату
праці», якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України «Про
оплату праці»).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за №114/8713.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
28.05.2013 року у справі № 21-97а13.

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
№1788-ХІІ, до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення», до виплат
(доходів), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, належать, зокрема:
суми виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Приймаючи до уваги, що з суми виплат
допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, тому вони
повинні враховуватися Управлінням
Пенсійного Фонду України в м.Черкасах
Черкаської області при здійсненні
нарахування (перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до Пенсійного фонду
України в м.Черкаси Черкаської області
стосовно проведення перерахунку
призначеної пенсії, що включені до
довідки, проте листом №359/Ч-10 від 17.07.2014
року йому було відмовлено у проведенні
перерахунку.

Разом з тим, позивач просив здійснити
перерахунок пенсії починаючи з 01.07.2011
року.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, встановлюється
шестимісячний строк, який обчислюється
коли особа дізналась, або повинна була
дізнатись про порушене своє право.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії 04.07.2014
року і 07.07.2014 року отримав відмову в
перерахунку пенсії. Тому, необхідно
застосувати строк позовної давності та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з 07.01.2014
року, з врахуванням інших виплат
зазначених в довідці №23-11/60-93 від 03.07.2014
р.

Проте, Колегія суддів не погоджується з
позицією суду першої інстанції в
частині щодо зобов»язання в подальшому
забезпечити виплату пенсії позивачу,
оскільки, суд першої інстанції,
фактично, встановлює порядок
проведення даних виплат позивачу в
незалежності від можливих змін порядку
законодавчого врегулювання даного
питання, чинністю чи втратою чинності
нормативних актів. Порядок
врегулювання суспільних відносин може
бути визначено лише шляхом прийняття
закону, тобто нормативно - правового
акту, що приймається в особливому
порядку органом законодавчої влади,
має вищу юридичну силу і регулює
найбільш важливі суспільні відносини.

Тобто, жодний державний орган, в тому
числі і суд, не наділений
повноваженнями обмежувати або
позбавляти позивача права на отримання
спірних виплат у певному розмірі
інакше, ніж шляхом внесення змін до
Закону Верховною Радою України у
порядку та в спосіб, визначений чинним
законодавством України та відповідно
до правил ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Тому постанова суду першої інстанції
підлягає зміні шляхом виключенням з
третього абзацу її резолютивної
частини словосполучення щодо
зобов»язання в подальшому забезпечити
виплату пенсії.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м.Черкасах
Черкаської області - задоволити
частково.

Постанову Соснівського районного
суду м.Черкаси від 10 жовтня 2014 року -
змінити, виключивши з третього абзацу
її резолютивної частини
словосполучення «та забезпечити її
виплату в подальшому».

В решті постанову Соснівського
районного суду м.Черкаси від 10 жовтня
2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї постанови у повному обсязі, тобто
з 16 грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 12
грудня 2014 року.

Головуючий суддя

Костюк Л.О.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.