Справа № 820/18053/14
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 грудня 2014 р.
Справа № 820/18053/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Супрун Ю.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1,
позивач) звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
(надалі за текстом - ГУ ДМС України в
Харківській області, відповідач), в
якому просить суд: скасувати висновок
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області від 10.03.2010 року
щодо скасування Посвідки на постійне
проживання в Україні громадянину
Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;
зобов'язати Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області поновити Посвідку
на постійне проживання в Україні
громадянину В'єтнам ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, видану безстроково;
зобов'язати Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області розглянути заяву
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обміну бланку
посвідки на постійне проживання в
Україні відповідно до норм чинного
законодавства України.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що в серпні 2014 року йому стало
відомо, що ГУ ДМС України винесено
рішення у формі висновку про
скасування посвідки на постійне
проживання громадянину СРВ ОСОБА_1,
згідно якого скасовано дозвіл на
імміграцію, скасовано та вилучено
посвідку. Позивач вважає рішення
ГУДМСУ в Харківській області є таким,
що підлягає до скасуванню, а також
вважає, що ГУДМСУ в Харківській
області зобов'язаний поновити посвідку
на постійне проживання позивачу на
постійне проживання в Україні.

Представник позивача до
канцелярії Харківського окружного
адміністративного суду 18.12.2014 року
подав заяву про слухання справи у
відсутності позивача та представника
позивача в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача до
судового засідання не з'явився, до
канцелярії Харківського окружного
адміністративного суду 18.12.2014 року
надав клопотання про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КАС України
розгляд і вирішення адміністративної
справи здійснюється в порядку
письмового провадження без виклику
осіб, які беруть участь у справі, та
проведення судового засідання на
основі наявних у суду матеріалів.

Згідно до ч.1 ст. 41 КАС України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що
адміністративна справа повинна бути
розглянута в порядку письмового
провадження, на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи,
вивчивши доводи, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд виходить з таких
підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно
до посвідки на постійне місце
проживання в Україні серії НОМЕР_1,
зазначено, що підстава видачі посвідки
позивачу - висновок від 26.01.2005 року, дата
видачі -26.01.2005 року, строк дії -
безстроково, посвідку видано УГІРФО
ГУМВС України в Харківській області. В
зазначеній посвідці вказано про
реєстрацію місця проживання позивача з
02.02.2005 року по 31.05.2006 року за адресою:
АДРЕСА_2. та з 07.06.2006 року за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що представник
позивача 01.08.2014 року звернувся до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області з заявою щодо
обміну бланку посвідки на постійне
проживання в Україні, у зв'язку з
досягненням ним 45 річного віку.

Судом встановлено, що ГУМВС
України в Харківській області,
розглянувши матеріали відносно
позивача у відповідь повідомив про
рішення (у формі висновку) про
скасування посвідки на постійне
проживання в Україні від 10.03.2010 року.
Про зазначене рішення (висновок)
позивача не було проінформовано у
передбачений законодавством спосіб.
Про вказане рішення (висновок) позивач
дізнався в жовтні 2014 року.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України
"Про імміграцію" посвідка на постійне
проживання - документ, що підтверджує
право іноземця чи особи без
громадянства на постійне проживання в
Україні.

Механізм оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання
(далі - посвідки) іноземцям та особам
без громадянства, які іммігрували в
Україну на постійне проживання або
прибули в Україну на тимчасове
проживання передбачено Порядком
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2012 р. №
251.

Строк дії посвідки на постійне
проживання не обмежується. Посвідка на
постійне проживання підлягає обміну в
разі досягнення особою 25 - і 45 - річного
віку згідно ст. 9 зазначеної постанови
Кабінету Міністрів України.

Пунктом 12 Порядку визначено, що
посвідка видається іноземцеві та особі
без громадянства під розписку після
пред'явлення паспортного документа
іноземця або документа, що посвідчує
особу без громадянства, в якому на
останній вільній сторінці
проставляється відмітка про отримання
посвідки за встановленим МВС зразком,
що скріплюється печаткою (за бажанням
іноземця та особи без громадянства
така відмітка може проставлятися у
вкладному талоні).

Пунктом 17 вищезазначеного Порядку
передбачено, що рішення про відмову у
видачі посвідки іноземцеві та особі
без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення
національної безпеки або охорони
громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України та інших осіб, що
проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця
або документ, що посвідчує особу без
громадянства, підроблений, зіпсований
або не відповідає встановленому зразку
чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих
відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними
рішення суду або органів державної
влади, уповноважених накладати
адміністративні стягнення, або вони
мають інші майнові зобов'язання перед
державою, фізичними або юридичними
особами, включаючи ті, що пов'язані з
попереднім видворенням за межі
України, у тому числі після закінчення
строку заборони подальшого в'їзду в
Україну (для осіб, що отримують
посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених
законами.

Як вбачається з матеріалів справи та
відповіді, наданої ГУ ДМС України в
Харківській області, позивачем були
надані до своєї заяви усі документи,
необхідні для обміну бланку посвідки, а
рішення про відмову у видачі посвідки
іноземцеві винесено з інших підстав.

Таким чином, суд звертає увагу на
те, що Головне управління Державної
міграційної служби в Харківській
області в своїй відповіді за вих. №
21.10.2014 року вих. 04/19806 жодних з
вищезазначених в пункті 17 Порядку
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2012 р. №
251 підстав, для винесення рішення про
відмову у видачі посвідки іноземцеві,
не вказало.

Стаття 12 Закону України "Про
імміграцію" передбачає, що дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, якщо: 1)
з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність; 2) іммігранта
засуджено в Україні до позбавлення
волі на строк більше одного року і
вирок суду набрав законної сили; 3) дії
іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні; 4) це є
необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України; 5) іммігрант порушив
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства; 6) в
інших випадках, передбачених законами
України.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого Постановою КМ
України № 1983 від 26.12.2002р. (який діяв на
час прийняття оскаржуваного рішення),
дозвіл на імміграцію скасовується
органом, який його видав. Для
започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається до органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний термін подання щодо
скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову
інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і
фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно
яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу
інформації приймається відповідне
рішення. Про прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на
імміграцію надсилається протягом
тижня органом, що його прийняв, до
територіального підрозділу за місцем
проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання в іммігранта та
вжиття заходів відповідно до статті 13
Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до вимог ст.12 Закону
України "Про імміграцію" підлягає
скасуванню дозвіл на імміграцію, ст.13
вказаного Закону встановлює вилучення
посвідки на постійне місце проживання
на підставі скасування дозволу на
імміграцію.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9
КАС України звернення до суду на
підставі норм Конституції України
гарантується. У разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує
аналогію закону або аналогію права.

Суд враховує, що Порядок
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання і
технічного опису їх бланків,
затверджений Постановою КМУ №251 від
28.03.2012р. не містить безпосередньої
норми, яка б визначала порядок
поновлення посвідки на постійне
проживання у разі її скасування та
вилучення. У той же час п.22 цього
Порядку передбачено, що у разі
пошкодження чи втрати посвідки
іноземець та особа без громадянства
може звернутися за отриманням нової
посвідки в порядку, встановленому для
її обміну чи продовження строку її дії,
до територіального органу або
підрозділу ДМС за місцем проживання. В
зв'язку з цим використовуючи аналогію
права, суд вважає, що посвідку на
постійне проживання зобов'язаний
поновити ГУДМСУ в Харківській області,
за місцем проживання позивача. Таким
чином, позовні вимоги до Головного
управління державної міграційної
служби України в Харківській області
про скасування рішення, оформлене у
вигляді висновку про скасування
посвідки на постійне проживання і
дозволу на імміграцію громадянину СРВ
ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а також
беручи до уваги той факт, що позивачем
дотримано процедуру для здійснення
обміну бланку посвідки в разі
досягнення особою 45 - річного віку, суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо зобов'язання ГУ ДМС
України в Харківській області
розглянути заяву ОСОБА_1 щодо обміну
посвідки на постійне проживання в
Україні.

Як встановлено приписами ст. 19
Конституції України відповідач -
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти тільки на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При зазначених обставинах, суд
вважає вимоги позивача правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області про скасування
рішення - задовольнити в повному
обсязі.

Скасувати висновок Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
від 10.03.2010 року щодо скасування
Посвідки на постійне проживання в
Україні громадянину Республіки В'єтнам
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області поновити Посвідку
на постійне проживання в Україні
громадянину В'єтнам ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, видану безстроково.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області розглянути заяву
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обміну бланку
посвідки на постійне проживання в
Україні відповідно до норм чинного
законодавства України.

Стягнути з Державного бюджету
України (УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова Харківської області,
МФО 851011, р/р 4011) на користь
громадянину В'єтнаму ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) гривні 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Супрун Ю.О.