Справа № 826/678/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. м. Київ
К/800/34893/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Винокурова К.С.,

Ліпського Д.В.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві (далі - УМВС України в
місті Києві) про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок вислуги років для
визначення розміру одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби, з урахуванням періоду
попередньої служби та внести
відповідні зміни до наказу УМВС
України в місті Києві від 31 грудня 2013
року № 989 о/с, в частині, що стосується
його звільнення, а саме: слова та цифри
«для виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби - 18
років 10 місяців 00 днів» змінити на «для
виплати одноразової грошової допомоги
при звільненні зі служби - 29 років 4
місяці 27 днів».

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідно до статті 9 Закону України
від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (далі Закон № 2262-XII) має право на
виплату одноразової грошової допомоги
при звільненні зі служби з урахуванням
періоду календарної служби 29 років 4
місяці 27 днів, однак відповідач
нарахував таку допомогу лише за період
календарної служби 18 років 10
місяців 00 днів, що є порушенням його
прав, у зв'язку з чим просив
задовольнити позовні вимоги.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.
Зобов'язано УМВС України в місті Києві
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби, розрахованої з
вислуги - 29 років 4 місяці 27 днів,
за виключенням суми раніше виплаченої
одноразової грошової допомоги,
розрахованої на підставі наказу УМВС
України в місті Києві від 31
грудня 2013 року № 989 о/с з вислуги 18 років
10 місяців 00 днів. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухваленої ним постанови та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

УМВС України в місті Києві своїм правом
як сторони у справі, не скористалося та
заперечень на касаційну скаргу не
подало.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що наказом УМВС
України в місті Києві від 25
липня 1994 року № 340 о/с ОСОБА_4 звільнено
зі служби в запас на підставі пункту 66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу.
Вислуга років на день звільнення зі
служби становила - 8 років 6 місяців 25
днів. Вказаний наказ не оскаржений та
не скасований.

На підставі наказу від 1 березня 1995 року
№ 95 о/с позивача знову прийнято на
службу в органи внутрішніх справ.

31 грудня 2013 року наказом УМВС України в
місті Києві № 989 о/с ОСОБА_4 звільнено з
органів внутрішніх справ у відставку
Збройних Сил України (із зняттям з
військового обліку) згідно з
підпунктом «а» (за віком) пункту 65
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 не набув права на отримання
одноразової грошової допомоги при
попередньому звільненні зі служби, а
тому, відповідно до положення статті
9 Закону № 2262-XII, при повторному
звільненні, така допомога підлягає
виплаті за весь період календарної
служби позивача, що становить 29 років
4 місяці 27 днів.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та, відмовляючи в
задоволенні позову, апеляційний суд
виходив з того, що позивач взагалі не
мав права на призначення одноразової
грошової допомоги при попередньому
звільненні зі служби, та, відповідно, не
міг його набути, а тому йому правомірно
відмовлено в зарахуванні періоду
попередньої служби для виплати
одноразової допомоги при повторному
звільненні

Втім, колегія суддів не погоджується з
таким висновком апеляційного суду,
оскільки він не ґрунтується на нормах
матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби. У
разі звільнення зі служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту, у зв'язку
з безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Аналіз наведеної правової норми дає
підстави для висновку, що право на
виплату одноразової грошової допомоги
при звільненні зі служби мають особи,
які набули право на пенсію у
відповідності до Закону № 2262-XII, за
умови їх звільнення за віком, станом
здоров'я чи у зв'язку із скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням.

Частиною шостою статті 9 Закону № 2262-XII
встановлено, що особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, у разі повторного їх
звільнення зі служби одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього
зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за
винятком тих осіб, які при попередньому
звільненні не набули права на
отримання такої грошової допомоги.

Оскільки при попередньому звільненні
позивач не набув права на отримання
одноразової грошової допомоги, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що така допомога підлягає
виплаті при повторному його звільненні
за весь період його календарної служби,
що становить 29 років 4 місяці 27
днів.

Відповідно до положення пункту 10
постанови Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, звільненим
зі служби за дискредитацію, або у
зв'язку із засудженням за вчинення
злочину (в тому числі у зв'язку із
засудженням умовно), грошова допомога,
передбачена цим пунктом, не
виплачується.

Дійсно, як вже зазначалось, позивача 25
липня 1994 року було звільнено зі служби
в запас на підставі пункту 66 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, за скоєння вчинків,
що дискредитують звання рядового і
начальницького складу.

Проте, надаючи правову оцінку
зазначеній обставині слід враховувати
те, що при звільненні зі служби у
вказаний період позивач не набув права
на виплату одноразової грошової
допомоги.

Водночас, право на виплату такої
допомоги позивач набув при повторному
звільненні з органів внутрішніх справ
з підстав, встановлених частиною
першою статті 9 Закону № 2262-XII.

Відповідно до частини третьої статті 9
Закону № 2262-XII особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, при звільненні зі служби за
службовою невідповідністю, у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем чи у
зв'язку з обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили, одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, не виплачується.

Враховуючи те, що позивача 31 грудня 2013
року звільнено з органів внутрішніх
справ, відповідно до підпункту «а» (за
віком) пункту 65 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, то
апеляційний суд, дійшов помилкового
висновку про застосування до спірних
правовідносин положення частини
третьої статті 9 Закону № 2262-XII.

Крім того, слід звернути увагу, що
будь-яких обмежень щодо виплати
одноразової грошової допомоги, у разі
звільнення особи вперше за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу
Законом № 2262-XII не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, правильно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказам зібраним по справі, прийняв
правильне і обґрунтоване рішення, а
тому його рішення було безпідставно
скасовано апеляційним судом.

Стаття 226 КАС України надає суду
касаційної інстанції право скасувати
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Оскільки фактичні обставини справи
судами попередніх інстанцій
встановлено повно та правильно,
колегія суддів вважає необхідним
постанову суду апеляційної інстанцій
скасувати та залишити без змін
постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 лютого 2014 року
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
В.В.Швець

К.С.Винокуров

Д.В. Ліпський