Справа № 751/10925/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Овсієнко
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради на
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 07 листопада 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про накладання штрафу, -

В С Т А
Н О В И В :

10.10.2014 року Управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради (далі - УПСЗН Новозаводської
районної у м. Чернігові ради)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
юстиції у Чернігівській області про
скасування постанови Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про накладення
штрафу ВП № 43003264 від 25 вересня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
постанова головного державного
виконавця про накладення штрафу у
розмірі 680 грн. від 25.09.2014 року прийнята
всупереч вимогам ст.ст. 89, 90 Закону
України «Про виконавче провадження».
На думку позивача, постанова від 25.09.2014
ВП №43003264 про накладення штрафу є
протиправною та просили її скасувати.

Постановою Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 07
листопада 2014 р. у задоволені позовних
вимог відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно накладено
штраф на позивача у розмірі 680 грн.,
відповідно до вимог ст.89 Закону України
від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-ХІV),
оскільки УПСЗН Новозаводської
районної у м. Чернігові ради не
виконало рішення суду у встановлений
державним виконавцем строк.

Позивач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 07 листопада 2014 р.
як таку, що прийнято з порушенням норм
матеріального права, та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити в
повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано
доводами, аналогічними позовній заяві.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п.2 ч. ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні: 1) адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є
орган чи посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам; 2) усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності;
3) усі адміністративні справи щодо
спорів фізичних осіб з суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг;
4)адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті; 5)
адміністративні справи щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КАС України,
справи щодо оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої влади
розглядаються і вирішуються
місцевим загальним судом як
адміністративним судом або окружним
адміністративним судом за вибором
позивача.

Постанова Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.10 № 3 «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження, дій чи бездіяльності
державної виконавчої служби»
роз'яснює, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належить до
певних видів відповідальності за
невиконання рішення у добровільному
порядку та порушення обов'язків, що
покладаються на осіб, які беруть участь
у виконавчому процесі.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
учасників виконавчого провадження,
громадян і посадових осіб за
невиконання покладених на них
обов'язків щодо вчинення необхідних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні, не виконана добровільно, є
підставою для її примусового виконання
шляхом звернення стягнення на
заробіток чи інші доходи оштрафованої
особи, а за їх відсутності - на її майно.

За змістом пункту 8 частини другої
статті 3 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Оскільки, постанова державного
виконавця про накладення штрафу не є
постановою щодо виконання рішень судів
у справах, передбачених пунктами 1-4
частини першої статті 18 КАС України, а є
самостійним виконавчим документом,
тому вказана позовна заява розглянута
Новозаводським районним судом м.
Чернігова в порушення норм
процесуального права, так як справа
підсудна окружному адміністративному
суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, порушення норм процесуального
права, в тому числі вирішення справи
неповноважним судом, є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що постанова
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 07 листопада 2014 р.
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення по
суті позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 15.04.2014 року старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №43003264 за
виконавчим листом № 2-а/2515/52/2012, виданий
26.03.2014 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова про зобов'язання
УПСЗН Новозаводської районної у м.
Чернігові ради провести перерахунок
та здійснити ОСОБА_3 щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2011 рік
відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

15.04.2014 року відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області надіслано на адресу УПСЗН
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради постанову про відкриття
виконавчого провадження від 15.04.2014 року
для самостійного виконання рішення
суду у семиденний строк з моменту
отримання.

17.04.2014 року боржником отримано
вищезазначену постанову. (а.с.7)

За невиконання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження
№43003264 від 15.04.2014р. головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Ващенко А.В. винесено постанову
від 25.09.2014 р. про накладення на УПСЗН
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради штрафу у розмірі 680,00 грн., яку
отримано боржником 01.10.2014 року. (а.с.5)

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені,
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.14 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження" (ст. 257 КАС України).

Згідно зі ст. 1 Закону України від 21.04.1999
№606-ХІV «Про виконавче провадження»
(далі - Закон № 606-ХІV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Статтею 17 Закону №606-ХІV передбачено, що
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 статті 31 Закону №606-ХІV
встановлено, що копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень частини 1 статті
27 Закону №606-ХІV, у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Частиною 1 статті 75 Закону №606-ХІV
передбачено, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно ч.2 вказаної статті, у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону
№606-ХІV, у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає необґрунтованим
посилання позивача на те, що постанову
адміністративного суду ним не виконано
з поважних причин: у зв'язку з тим, що
позивач не має можливості та правових
підстав для виконання рішення суду
через відсутність коштів, оскільки, як
передбачено ч.1 ст.36 Закону №606-ХІV, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Тобто, позивач як боржник у виконавчому
провадженні, не скористався
вищевказаним правом, не вчинив усіх
залежних від нього дій для виконання
рішення суду та дотримання вимог
закону щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуваною
постановою правомірно накладено штраф
на позивача відповідно до вимог ст.89
Закону №606-ХІV.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено обґрунтованість позовних
вимог, тому вони не підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради на постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 07
листопада 2014 р., задовольнити частково.

Постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 07
листопада 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради до Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про накладання штрафу,
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про накладання штрафу,
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь в справі, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя

Карпушова О.В.

Судді:

Епель О.В.

Кобаль М.І.