Справа № 826/16614/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року 11:18 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., при
секретарі судового засіданні
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерснек Україна"
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
28 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна»
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від 25
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 листопада 2014
року відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 26 листопада 2014 року.
У судовому засіданні 26 листопада
2014 року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що на
підставі наказу від 01 липня 2014 року №
905-П, та підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України, Державною
податковою інспекцією у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві проведена
документальна виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна»
з питань фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Річ Альянс» за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013
року, за результатом якої складено акт
перевірки від 14 липня 2014 року №
5489/26-51-22-01/30107943.
Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення:
- підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті
138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено об'єкт
оподаткування прибутку за період з 01
січня 2011 року по 31 грудня 2013 року у
заниження податку на прибуток за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013
- пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1,
198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету за період з
01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року у
розмірі 105064,00 грн., а саме по періодам:
квітень 2011 року - 8500,00 грн., травень 2011
грн., липень 2011 року - 8940,00 грн., серпень
грн., лютий 2012 року - 6817,00 грн., березень
2012 року - 4883,00 грн.
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 25 липня 2014 року №
позивачу збільшено розмір грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 99933, 75 грн., в тому
числі: за основним платежем - 79947,00 грн.,
за штрафними санкціями - 19986,75 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 25
липня 2014 року № позивачу
збільшено розмір грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 94297,50 грн., в тому числі: за основним
платежем - 90487,00 грн., за штрафними
санкціями - 3810,50 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, спірні податкові
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25 липня 2014
року № та № залишені без
змін, скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна» -
без задоволення (копія рішення
Державної фіскальної служби України
від 14 жовтня 2014 року № 5030/6/99-99-10-01-15
міститься в матеріалах справи).

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Річ Альянс».

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 14 липня 2014 року №
5489/26-51-22-01/30107943.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Річ Альянс»,
обставини використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності позивача, встановити
спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що 15 березня
2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна»
(Замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Альянс»
(Експедитор) укладено Договір № 0211/13
про перевезення вантажів
автомобільним транспортом в
міжміському та міжнародному
сполученні, за умовами якого Замовник
доручає, а Експедитор бере на себе
зобов'язання, із залученням третьої
особи - Перевізника, організовувати за
рахунок Замовника
транспортно-експедиційне
обслуговування, перевезення вантажу
Замовника по території України і
міжнародним сполученням, а також
надання інших
транспортно-експедиційних послуг.
Згідно п.1.4. Договору, Експедитор має
право укладати договори з іншими
організаціями для виконання
зобов'язань згідно п.1.3. Договору.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1
Договору від 15 березня 2011 року № 0211/13
Замовник зобов'язаний надати
Експедитору оригінал, факс-копію
заявки на здійснення перевозки у
добровільній формі із зазначенням
наступної інформації: маршрут,
найменування, характер вантажу, його
вага та об'єм, адрес, дату та час
завантаження, строк доставки,
контактну особу при завантаженні та
його телефон, адреса місця
розвантаження, тощо.

На підставі Договору ТОВ «Річ Альянс»
надавало експедиторські послуги по
перевезенню товару Позивача клієнтам
(дистрибуторам, іншим покупцям товару
Позивача), факт виконання і надання
яких підтверджується: актами наданих
послуг, підписаними ТОВ «Річ
Альянс» та Позивачем згідно Переліку
актів надання послуг, укладених
позивачем та ТОВ «Річ Альянс»;
товарно-транспортними накладними на
поставку Товару, підписаними ТОВ «Річ
Альянс», позивачем та клієнтами
позивача (дистрибуторами, іншими
покупцями товару Позивача), згідно
Переліку товарно-транспортних
накладних про доставку товару клієнтам
(дистрибуторам, покупцям товару
Позивача).

В свою чергу, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Альянс»
виписано на адресу позивача податкові
накладні, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Оплата за придбаний товар
здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що не
ставиться під сумнів контролюючим
органом.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи,
позивачем задекларовано податок на
додану вартість за перевіряємий період
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Річ Альянс» у зв'язку з
придбанням послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України дою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6
статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагент позивача - ТОВ «Річ Альянс» -
був зареєстрований як платник податку
на додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мав
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку послуг; в
свою чергу, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, та копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність
операцій з надання послуг й питання
використання їх у власній
господарській діяльності, суд звертає
увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язану з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Матеріали справи свідчать, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна»
здійснює діяльність у сфері роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах, рекламного агентства,
оптової торгівлі іншими продуктами
харчування, у тому числі рибою,
ракопобіними і молюсками, надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.

Судом встановлено, експедиційні
послуги у ТОВ «Річ Альянс» замовлялись
позивачем з метою виконання договірних
зобов'язань між останнім та
контрагентами - замовника,
дистриб'юторами.

Товарно-транспортні накладні, на
підставі яких здійснювалося
транспонування матеріальних
цінностей, крім інших реквізитів,
містять підписи водіїв та
відповідальних за відпуск товарів
осіб, а також відбитки відповідальних
осіб, які приймали товар на місці
розвантаження, із зазначенням на них
дати та часу, а безпосередньо фактичне
транспортування товарно-матеріальних
цінностей згідно з
товарно-супровідними документами
здійснювалося до адреси
місцезнаходження складських приміщень
контрагентів позивача.

Також, товарно-транспортні цінності
містять опис товару, інформацію про
замовника, вантажоодержувача,
вантажовідправника, пункт
навантаження та розвантаження.

Згідно наданих товарно-транспортних
накладних вбачається, що позивачем
замовлялись експедиторські послуги у
ТОВ «Річ Альянс» для безпосереднього
виконання договірних зобов'язань перед
контрагентами - замовника, інформація
про яких відповідно міститься в
товарно-транспортних накладних.

Посилання на порушення пунктів 1 та 2
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підпункту 2.5
пункту 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
спростовуються наступними
обставинами: не зазначення у
видаткових накладних про поставку
товарів відомостей про дату та номер
довіреності на право отримання товару
також не спричиняє втрату такими
первинними документами юридичної сили
і доказовості, оскільки вказані
реквізити не відносяться до
обов'язкових реквізитів, передбачених
частиною 2 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Крім того, позивачем проведені
розрахунки з ТОВ «Річ Альянс» за
вищевказаними правочинами, що не
заперечується відповідачем, та
свідчить пре реальність зазначених
господарських відносин в розумінні
статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», відповідно до
приписів якої господарською операцією
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що операції позивача з ТОВ «Річ
Альянс», здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд
притримується позиції, що у разі якщо
на час здійснення господарських
операцій, за якими податковий орган не
визнає обґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Судом також враховано вимоги статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ «Річ
Альянс» був зареєстрований як юридична
особа в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, та доказів відсутності
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих зобов'язань,
відповідачем до суду не надано.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

Суд не приймає посилання відповідача
на акт № 1092/22-08/37450227 від 27 листопада 2012
року «про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Річ Альянс» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2011 року по 31 жовтня 2012 року»,
оскільки юридична відповідальність
має індивідуальний характер, тому
позивач не може нести відповідальність
за можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Альянс», а
висновки Акта перевірки про порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України та заниження податку на додану
вартість є помилковими, відтак
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
урахуванням штрафних санкцій є
протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25 липня 2014
року № підлягає скасуванню.

Щодо обґрунтованості прийняття
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 25
липня 2014 року № суд зазначає
наступне.

У відповідності до частини 2 статті 8
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по
тексту - Закон № 996-XIV) питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В свою чергу, стаття 135 Податкового
кодексу України встановлює порядок
визначення доходів та їх склад, який є
основою класифікації доходів платника
податку, відображається у розрахунках
до декларації з податку на прибуток
підприємства і є уніфікованим
переліком, яким керуються як платники
податку, так і податкові органи.

До числа доходів, що враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
відносяться доходи від операційної
діяльності та інші доходи. Вони
визначаються на основі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та інших документів, визначених
Податковим кодексом у розділі II.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
платника податків визначаються на
основі первинних документів, завданням
яких у податкових відносинах є
підтвердження факту отримання доходів.
Порядок ведення та зберігання таких
документів визначається правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Головними документами при цьому
виступають рахунки-фактури, накладні,
товарно-транспортні накладні, акти
виконання робіт, виписки із
банківських рахунків, прибуткові
касові ордери та ін. статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 17
червня 1999 р. № 996 встановлює, що
первинним документом є "документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення".
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та звітність
несе власник або уповноважений орган
(посадова особа), що здійснює
керівництво підприємством.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені
статті 9 Закону № 996-XIV.

Судом вже детально зазначалось, що
матеріали справи містять копії
первинних документів на підтвердження
реальності господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Річ Альянс».

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
безпідставність винесення податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25 липня 2014
року № .

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерснек Україна»
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерснек
Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 25
липня 2014 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 461,54 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерснек
Україна» за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник