Справа № 820/18788/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 р.
№ 820/18788/14

Колегія суддів Харківського
окружного адміністративного суду у
складі: головуючого судді Котеньова
О.Г., суддів Бідонька А.В., Мельникова
Р.В., при секретарі судового засідання
Гумінській Л.М.,

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника першого відповідача та
третьої особи - ОСОБА_3,

представника другого відповідача - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної реєстраційної служби
України, Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_4,
третя особа - Реєстраційна служба
Харківського районного управління
юстиції Харківської області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_4,
третя особа - Реєстраційна служба
Харківського районного управління
юстиції Харківської області, в якому
просить суд:

- визнати протиправними дії Державної
реєстраційної служби України щодо
відмови позивачу, ОСОБА_1, у державній
реєстрації права власності на
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
житловий будинок з відповідними
надвірними будівлями;

- скасувати рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_4 від 23 квітня 2014р. за
№12602504 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України здійснити державну
реєстрацію права власності за
позивачем, ОСОБА_1, на підставі рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 17 липня 2013 р.
справа №635/5294/13-ц № провадження 2/635/3093/13
на розташований за адресою: АДРЕСА_1,
житловий будинок літ. «А-1» загальною
площею 53,00 кв.м., житловою площею 23,70
кв.м. з прибудовою літ. «А1-1», з
надвірними будівлями та спорудами
навісом літ. «а», погрібом літ. «ап»,
гаражем літ. «Б», сараєм літ. «В»,
убиральнею літ. «Ж», колодязем літ. «К»,
вигрібною ямою літ. «Я», огорожею №1-2.

У обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 17.07.2013 по
справі №635/5294/13-ц за позивачем було
визнано право власності на житловий
будинок літ. «А-1» загальною площею 53,00
кв. м., житловою площею 23,70 кв. м., з
надвірними спорудами, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку забудови,
зазначене рішення суду набрало
законної сили, а тому підлягає
державній реєстрації.

Відповідач, Державна реєстраційна
служба України, та третя особа проти
задоволення позовних вимог
заперечували, надали до суду
заперечення на адміністративний позов,
в яких, посилаючись на приписи норм
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", зазначили, що дії
державного реєстратора відповідають
вимогам цього закону та просили у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили задовольнити адміністративний
позов з підстав та мотивів, викладених
в ньому.

Представник відповідача, Державної
реєстраційної служби України, та
третьої особи у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував, підтримав правову
позицію, викладену у запереченнях на
адміністративний позов, та просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Другий відповідач, Державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_4, у судове засідання не
прибув, уповноваженого представника не
направив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений
відповідно до вимог КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, дослідивши матеріали
справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, колегія суддів
зазначає наступне.

07 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
реєстраційної служби Харківського
районного управління юстиції
Харківської області із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо права власності №6147587 на
житловий будинок, що розташований:
АДРЕСА_1 (а.с.38).

Згідно картки прийому заяви №12219468
(а.с.58) позивачем серед інших документів
подано: рішення Харківського районного
суду Харківської області від 17.07.2013
року по цивільній справі №635/5294/13-ц
(а.с.43-44); Технічний паспорт б.н., виданий
29.03.2013 року КП «Люботинське бюро
технічної інвентиризації» (а.с.49-54);
Матеріали обстеження стану забудови
відповідності містобудівним вимогам
б.н., виданий КП «Архітектурне бюро
Харківського району» (а.с.45-48).

На виконання п. 1 Наказу Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 №607/5 «Про
заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб», відповідно до якого у
разі подання до структурних
підрозділів територіальних органів
Міністерства юстиції України, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяв щодо державної
реєстрації права власності або інших
речових прав на нерухоме майно, що
виникають на підставі рішень судів, що
набрали законної сили, де однією із
сторін є юридична особа, та/або інший
суб'єкт господарювання, та/або фізична
особа - підприємець (крім випадків
державної реєстрації права власності
на підставі рішень судів у справах про
спадкування), Реєстраційною службою
Харківського районного управління
юстиції Харківської області вказану
вище заяву разом із електронними
копіями поданих документів було
передано на розгляд до Державної
реєстраційної служби України.

За результатами розгляду заяви та
електронних копій доданих до неї
документів державним реєстратором
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_4
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №12602504 від 23.04.2014 року (а.с.9).

Підставою прийняття рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №12602504 від 23.04.2014 року
державним реєстратором визначено п. 4 ч.
1 ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» про те, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, зокрема,
у разі якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
керується наступними приписами норм
чинного законодавства.

Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі по тексту -
Закон) визначено правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та
інших прав, які підлягають реєстрації
за цим Законом, та їх обтяжень і
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 19 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно до приписів ст. 5
Закону у Державному реєстрі прав
реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається та
не заперечувалось сторонами по справі,
що позивач звернувся органу державної
реєстрації щодо реєстрації свого
речового права на новостворений
житловий будинок.

Відповідно до ч. 2 ст.331 Цивільного
кодексу України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до п.10 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року №461 у разі коли на
самочинно збудоване нерухоме майно
визнано право власності за рішенням
суду, воно приймається в експлуатацію
згідно з цим Порядком.

Зокрема, п.п.11 та 13 Порядку
встановлено, що датою прийняття в
експлуатацію об'єкта є дата реєстрації
декларації або видачі сертифіката.
Зареєстрована декларація або
сертифікат є підставою оформлення
права власності на об'єкт нерухомого
майна.

Позивачем не надано до державного
реєстратора відповідних документів, що
підтверджують прийняття житлового
будинку в експлуатацію відповідно до
вимог Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
регламентовано ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.1 зазначеної
статті державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
відмову в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження.

Статтею 24 Закону встановлено
вичерпний перелік підстав для відмови
державним реєстатором у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зокрема, п.4 ч.1 зазначеної статті
передбачає, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Частиною 4 зазначеної статті
регламентовано, що відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 15 Закону
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Заявник, відповідно до п. 13
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №
868, подає разом із заявою органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для державної
реєстрації прав документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Відповідно до п.15 зазначеного
Порядку під час розгляду заяви і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; 4) наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону; 5)
наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

З урахуванням вищевикладеного
колегія суддів приходить до висновку
про те, що дії державного реєстратора
на виконання покладених на нього
функцій та завдань щодо реєстрації
речових прав щодо відмови позивачу,
ОСОБА_1, у державній реєстрації права
власності на розташований за адресою:
АДРЕСА_1, житловий будинок з
відповідними надвірними будівлями,
здійснені у відповідності до вимог
чинного законодавства та приписів ч.3
ст. 2 КАС України, рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_4 від 23 квітня 2014р. за
№12602504 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
відповідає вимогам ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", а
тому позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України здійснити державну
реєстрацію права власності за
позивачем, ОСОБА_1, на підставі рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 17 липня 2013 р.
справа №635/5294/13-ц № провадження 2/635/3093/13
на розташований за адресою: АДРЕСА_1,
житловий будинок літ. «А-1» загальною
площею 53,00 кв.м., житловою площею 23,70
кв.м. з прибудовою літ. «А1-1», з
надвірними будівлями та спорудами
навісом літ. «а», погрібом літ. «ап»,
гаражем літ. «Б», сараєм літ. «В»,
убиральнею літ. «Ж», колодязем літ. «К»,
вигрібною ямою літ. «Я», огорожею №1-2,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно
Рекомендацій Комітету Міністрів Ради
Європи № R(80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнятої
Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність,
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Таким чином, повноваження Державної
реєстраційної служби України та її
територіальних органів у контексті
позовних вимог ОСОБА_1 щодо здійснення
державної реєстрації права власності,
є дискреційними повноваженнями такого
органу державної влади, тобто
відносяться до його виключної
компетенції, а тому адміністративний
суд не може перебирати на себе його
функцій. Отже позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до приписів ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного керуючись
ст.ст. 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_4,
третя особа - Реєстраційна служба
Харківського районного управління
юстиції Харківської області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі
виготовлено 15 грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Котеньов О.Г.

Судді
Бідонько А.В.

Мельников Р.В.