Справа № 462/3892/14а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа №
7214/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В., Большакової О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
на постанову Залізничного районного
суду м. Львова від 02.07.2014р. у справі №
462/3892/14-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання перерахувати і
виплачувати пенсію, -

В С Т А Н О В
И В:

05 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова у якому
просила визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова щодо
відмови в переведенні на пенсію
державного службовця відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова перерахувати та виплачувати
пенсію на умовах, передбачених ст.. 37
Закону України «Про державну службу» з
моменту звернення із заявою на
перерахунок пенсії, тобто з 29.04.2014 року
з врахуванням посадового окладу,
надбавки за вислугу років. Допустити
негайне виконання рішення суду в межах
суми стягнення за один місяць.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 02.07.2014 року позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного Фонду України у
Залізничному районі м. Львова щодо
відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію
державного службовця відповідно до
Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України у Залізничному районі м.
Львова перерахувати та виплачувати
ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст. 37
Закону України "Про державну службу", з
урахуванням довідок №07-09/112/14 та
№07-09/113/14 від 29.04.2014р., виданих
Львівським апеляційним господарським
судом, починаючи з 29.04.2014 р., з
врахуванням виплачених сум. Допущено
негайне виконання постанови у межах
суми стягнення пенсії за один місяць.

Повернуто ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового
збору за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
оскаржило її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 02.07.14 та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом порушено ст. 6, 17 КАС України, ст.
129, ч. 1 ст. 138 Закот України «Про
судоустрій та статус суддів». Пенсійне
забезпечення державних службовців
регулюється статтею 37 Закону України
"Про державну службу". Відповідно до
цієї статті на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягай віку 62 роки, та
жінки, які досягай пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсії державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та ранг, за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Також апелянт зазначає, що розмір
заробітної плати ОСОБА_1, зазначений у
довідках, встановлений виходячи із
суддівської винагороди, передбаченої
ст. 129 Закону України "Про судоустрій та
статус суддів".

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, у відповідності до п. 2
ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до
Постанови Верховної Ради України від
04.03.2014р. №853-УII "Про звільнення суддів"
звільнено 10.04.2014р. з посади судді
Львівського апеляційного
господарського суду у зв'язку із
досягненням 65 років.

Відповідно до трудової книжки
позивачки, загальний трудовий стаж
становить 46 роки 2 місяці 7 днів, а стаж
на посаді судді - 17 років 9 днів.

ОСОБА_1 звернулася 29.04.2014 року із заявою
до управління Пенсійного фонду України
в Залізничному районі м. Львова про
призначення пенсії відповідно до
Закону України „Про державну службу".

Листом №5468/12 від 20.05.2014р. позивачці було
відмовлено у задоволенні заяви про
призначення пенсії.

Судом першої інстанції вірно було
зазначено, що відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 283 від
03.05.1994 р., з відповідними змінами, «Про
обчислення стажу державної служби», до
стажу державної служби зараховується
робота (служба), зокрема, на посадах
суддів, слідчих, прокурорів.

Відповідно до ч.1 ст. 138 Закону України
„Про судоустрій і статус суддів", який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України „Про державну службу", або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання. Стаття 138 Закону України
„Про судоустрій і статус суддів", не
суперечить положенням статті 37 Закону N
3723-XII та не обмежує право суддів на
отримання пенсії державних службовців,
а встановлює для них додаткові
гарантії. У зв'язку з цим судді мають
право на отримання пенсії на
визначених Законом України „Про
державну службу" умовах в разі
досягнення ними пенсійного віку.

Відповідно до ст. 37 Закону України „Про
державну службу", право на одержання
пенсії державних службовців мають
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків не менше 25 років, для жінок не
менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Згідно довідок №07-09/112/14 та №07-09/113/14 від
29.04.2014 року виданих Львівським
апеляційним господарським судом видно,
що заробітна плата ОСОБА_1 станом на
10.04.2014р. становила 18757,20 грн., а надбавки
та премії за період з 01.01.2007р. до 31.12.2011р.
становили 38197,23 грн., і на всі виплати
уключені в довідках нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Врахувавши вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що доводи відповідача щодо
недотримання умов ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" та ст.
37 Закону України "Про державну службу" є
необгрунтованими, оскільки на час
звернення до відповідача із заявою про
призначення пенсії, позивачка досягла
пенсійного віку, працювала на посаді
державного службовця, її загальний
страховий стаж становив понад 46 років,
а стаж державного службовця понад 10
років, що є підставою для отримання
позивачкою пенсії за віком як
державного службовця, передбаченої ст.
37 Закону України "Про державну службу".

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова залишити
без задоволення, а постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 02.07.2014р. у справі № 462/3892/14-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова