Справа № 2а-4417/09/2270/02
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року м. Київ
К/800/66650/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.09.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2013

у справі № 2-а-4417/09/2270/02

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Хмельницька макаронна
фабрика"

до Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.09.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області №
/0/8779 від 15.10.2008, № /1/11086 від
22.12.2008, № /2/648 від 29.01.2009, №
/3/3249 від 08.04.2009, № /0/8778 від
15.10.2008, № /1/11085 від 22.12.2008, №
/2/647 від 29.01.2009, № /3/3248 від
08.04.2009, № /1/11087 від 22.12.2008, №
/1/31 від 08.01.2009, № /2/649 від
29.01.2009, № /3/3247 від 08.04.2009.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
планової виїзної перевірки позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2006 по 30.06.2008, складено акт №
9426/23-4/00380511 від 06.10.2008, яким зафіксовано
порушення позивачем вимог: пп. 4.1.1 п. 4.1
ст. 4, пп. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток в розмірі 6 504,00 грн.;
пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 430 233,00 грн.

На підставі акта перевірки та за
результатами розгляду скарг позивача,
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- від 15.10.2008 № /0/8778, від 22.12.2008 №
/1/11085, від 29.01.2009 № /2/647 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податок на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем 6 504,00 грн., за штрафними
санкціями 43 410,00 грн.;

- від 08.04.2009 № /3/3248 про визначення
суми податкового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем 6 504,00
грн., за штрафними санкціями 42609 грн.;

- від 22.12.2008 № /1/11087, від 08.01.2009 №
/1/31, від 29.01.2009 № /2/649, від
08.04.2009 № /3/3247 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 8 211,00 грн.;

- від 15.10.2008 № /0/8779, від 22.12.2009 №
/1/11086, від 29.01.2009 № /2/648, від
08.04.2009 № /3/3249 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем 430
233,00 грн., за штрафними санкціями 245 585,00
грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
задоволення позову, враховуючи
наступне.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6 цього пункту.

Як встановлено судами та підтверджено
матеріалами справи, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами - ТОВ «Уніка»,
ТОВ «Аміко», ТОВ «Сонет-Бізнес», ТОВ
«ЕМІ-Україна», ПП «Автомагсервіс», на
виконання умов договорів
купівлі-продажу та надання послуг,
підтверджується, наявними в матеріалах
справи первинними документами,
зокрема, платіжними документами,
видатковими накладними, податковими
накладними, актами виконаних робіт.

Придбаний та перероблений товар був
реалізований позивачем та вивезений за
межі території України, що
підтверджено вантажно-митними
деклараціями, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Також, встановлено, що між позивачем та
ТОВ «Українські макарони» укладено
договір №67 від 06.05.2005 на переробку
давальницької сировини. Згідно
додаткової угоди до цього договору від
10.01.2006, борошно доставлене залізничними
вагонами до складу ЗАТ «Хмельницька
макаронна фабрика» за адресою м.
Хмельницький вул. Кооперативний, 1, і
транспортувалося до виробничих
приміщень позивача за адресою м.
Хмельницький вул. Я. Галана, 7,
автомобільним транспортом позивача,
транспортні витрати оплачуються ТОВ
«Українські макарони» у складі
вартості робіт з переробки
давальницької сировини.

Слід зазначити, що позивачем належним
чином підтверджено витрати на
придбанням паливно-мастильних
матеріалів для перевезення
давальницької сировини зі складу до
виробничих приміщень і такі витрати
направлені на використання у подальшій
господарській діяльності позивача
(виробництво продукції).

Висновки судів попередніх інстанцій
щодо неправомірності спірних
податкових повідомлень-рішень
підтверджено, також, висновком
призначеної у даній справі
судово-економічної експертизи № 1303 від
02.08.2010, відповідно до якої, висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки від 06.10.2008 № 9426/23-4/00380511
стосовно завищення валових доходів на 2
481 413,00 грн., заниження валових витрат на
2 507 428 грн., завищення валових витрат на
63 419 грн., заниження податку на прибуток
за період з 01.07.2006 по 30.06.2008 у сумі 6 504,00
грн., завищення податкових зобов'язань
з податку на додану вартість на суму 63
042,00 грн, завищення податкового кредиту
з податку на додану вартість у розмірі
12 684 грн., заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на суму 430 233,00 грн.
документально та нормативно не
підтверджуються. Також, не
підтверджено висновок відповідача
щодо допущеної арифметичної помилки,
внаслідок якої позивачу не знято з
податкового кредиту з податку на
додану вартість в грудні 2006 року 8 211,00
грн.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази встановлення податковим
органом обставин на підтвердження
того, що укладаючи спірні договори,
учасники договірних відносин діяли з
метою, яка є завідомо суперечною
інтересам держави та суспільства.
Податковим органом не доведено
наявності протиправного умислу та мети
при укладенні угод позивачем з ТОВ
«Уніка», ТОВ «Аміко», ТОВ
«Сонет-Бізнес», ТОВ «ЕМІ-Україна», ПП
«Автомагсервіс» та ТОВ «Українські
макарони», що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позивачем
правомірно віднесено витрати згідно
вказаних договорів до складу валових
витрат та відповідно правомірно
сформовано податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виписаних
контрагентом позивача, та отриманими в
ході виконання господарських операцій,
що ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області - відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль