Справа № 818/2218/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р.Справа № 818/2218/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міндоходів у Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 818/2218/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міндоходів
у Сумській області

третя особа В.о.начальника
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Больбіт Юрій
Леонідович

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, третя особа: В.о.начальника
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Больбіт Юрій
Леонідович, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 10.07.2014р. № 172-0 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" про оголошення
догани ОСОБА_1 старшому
оперуповноваженому з особливо
важливих справ відділу оперативного
супроводження адміністрування ПДВ
оперативного управління Головного
управління Міндоходів у Сумській
області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що, вирішуючи питання про
застосування дисциплінарного
стягнення, уповноважена особа
(начальник) зобов'язана встановити
протиправність діяння, наявність
суспільно шкідливих наслідків такого
діяння. причинний зв'язок між діянням
правопорушника та наслідками, час,
місце, спосіб вчинення діяння, винність
особи та інші необхідні обставини. Всі
ці обставини повинні відображатись у
наказі про застосування
дисциплінарної відповідальності та
підтверджені належними доказами. При
цьому, Наказ про притягнення Позивача
до дисциплінарної відповідальності не
свідчить про вчинення Позивачем
дисциплінарного проступку, тобто
порушення ним службових обов'язків та
не містить обставин, необхідних для
застосування дисциплінарної
відповідальності. В описовій частині
наказу вказуються лише загальна
інформація про порушення вимог ст.ст.348,
350 розділу XVIII Податкового кодексу
України. Ці формулювання в наказі є
неконкретними, на переконання
позивача, носять суб'єктивний характер,
не вказують на порушення службової
дисципліни і не є підставами для
застосування дисциплінарної
відповідальності згідно з Статутом.
Крім цього, позивач просить суд
врахувати, що висновок службового
розслідування від 08.07.2014р. також не
свідчить про вчинення Позивачем
дисциплінарного проступку.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.10.14 року
позов ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів у Сумській області, третя
особа: В.о. нагальника Головного
управління Міндоходів у Сумській
області Больбіт Юрія Леонідовича про
скасування наказу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 10.07.2014р. № 172-о "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" про оголошення
догани ОСОБА_1 старшому
оперуповноваженому з особливо
важливих справ відділу оперативного
супроводження адміністрівання ПДВ
оперативного управління Головного
управління Міндоходів у Сумській
області.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Наказом від 10.07.2014р. №172-0
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" старшому
оперуповноваженому з особливо
важливих справ відділу оперативного
супроводження адміністрування ПДВ
оперативного управління Головного
управління Міндоходів у Сумській
області ОСОБА_1 оголошена догана за
неналежне виконання службових
обов'язків та завдань, передбачених
ст.ст.348, 350 розділу XVIII Податкового
кодексу України на підставі висновку
службового розслідування від 08.07.2014р.
Наказ підписаний в.о. начальника
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Больбітом Юрієм
Леонідовичем.

Зі змістом Наказу ОСОБА_1 ознайомлений
16.07.2014 року.

Із Наказом позивач не погодився,
вважаючи його таким, що не відповідає
вимогам Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України та
іншим законодавчим і нормативним
актам, звернувся до суду з відповідним
позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
виданні оскаржуваного наказу суб'єкт
владних повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, чим
порушено права та законні інтереси
позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

За загальними правилами законодавства,
дисциплінарна відповідальність є
різновидом юридичної
відповідальності, що полягає в
накладенні передбачених законом
дисциплінарних стягнень за порушення
службової дисципліни. Дисциплінарна
відповідальність є індивідуальною.

Так, згідно ст. 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, службова дисципліна -
недотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.2 Статуту, дисциплінарний
проступок - це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Необхідними елементами складу
дисциплінарного проступку як і інших
видів є суб'єкт, суб'єктивна сторона,
об'єкт та об'єктивна сторона. У разі
відсутності будь-якого з них елементів
діяння не може бути дисциплінарним
проступком.

Суб'єктивна сторона дисциплінарного
проступку виражається у психічному
ставленні порушника службової
дисципліни до своєї протиправної
поведінки. Для визнання протиправної
поведінки службової особи повинно бути
встановлено наявність її вини, яка
класично поділяється на умисел та
необережність.

Об'єктивною стороною будь-якого
правопорушення вважається власне
поведінка суб'єкта, тобто протиправне
діяння, що виражається у формі дії чи
бездіяльності. Об'єктивна сторона
службового порушення характеризується
рядом ознак, властивих цій категорії.
Це - відомі усім протиправність.
наявність суспільно шкідливих
наслідків, причинний зв'язок між
діянням правопорушника та наслідками,
час, місце, спосіб вчинення діяння.
Посягаючи на ті чи інші охоронювані
правом суспільні відносини, особа
порушує відповідні приписи, тобто
допускає поведінку, заборонену
законом.

Протиправність поведінки
проявляється, перш за все, як порушення
службових обов'язків. У зв'язку з цим
слід відмежовувати службові обов'язки
від тих, що закріплені іншими галузями
права.

У певних випадках невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків не може бути протиправним і
не може розглядатись як дисциплінарний
проступок. Це такі обставини як:
відсутність належних умов проходження
служби; об'єктивна неможливість
належним чином виконати свій службовий
обов'язок тощо.

Отже, у будь-якому випадку вирішуючи
питання про застосування
дисциплінарного стягнення,
уповноважена особа (начальник)
зобов'язана встановити протиправність
діяння, наявність суспільно шкідливих
наслідків такого діяння. причинний
зв'язок між діянням правопорушника та
наслідками, час, місце, спосіб вчинення
діяння, винність особи та інші
необхідні обставини. Всі ці обставини
повинні відображатись у наказі про
застосування дисциплінарної
відповідальності та підтверджені
належними доказами.

Як свідчить з матеріалів справи, Наказ
№172-о від 10.07.2014р. (а.с.10) про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності не свідчить про
вчинення позивачем дисциплінарного
проступку, тобто порушення ним
службових обов'язків та не містить
обставин, необхідних для застосування
дисциплінарної відповідальності.

В описовій частині наказу вказуються
лише загальна інформація про порушення
вимог ст.ст.348, 350 розділу XVIII
Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає, що такі
формулювання в Наказі є досить
неконкретними та носять суб'єктивний
характер, не вказують на порушення
службової дисципліни і не є підставами
для застосування дисциплінарної
відповідальності згідно з Статутом.

Щодо висновку службового
розслідування від 08.07.2014р. (а.с.11-13), то
він також не свідчить про вчинення
ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
Висновок містить в собі опис загальних
положень функціональних обов'язків
Позивача та загальні посилання на
вимоги Податкового кодексу України. В
ньому відсутні посилання на обставини,
що підтверджують протиправність дій чи
бездіяльності позивача, наявності
суспільно шкідливих наслідків таких
дій чи бездіяльності, причинний зв'язок
між діями чи бездіяльністю Позивача та
наслідками, час, місце, спосіб вчинення
діяння, винність особи та інші
необхідні обставини. Також відсутні
посилання на докази, якими
підтверджуються дії чи бездіяльність
позивача.

Слід також зазначити, що на останньому
аркуші висновку йдеться посилання на
те, що "співробітникам підрозділу,
зокрема ОСОБА_1 , неодноразово
вказувалося на відсутність
результатів роботи на очолюваному
напрямку із зобов'язанням вжиття
вичерпних заходів з метою виправлення
становища (протоколи від 31.03.2014р.,
03.04.2014р, 16.05.2014р., 30.05.2014р.)".

Судом першої інстанції було
витребувано вищевказані протоколи від
31.03.2014р., 03.04.2014р, 16.05.2014р., 30.05.2014р. (а.с.31-39),
однак, в даних протоколах немає жодного
згадування про співробітника ОСОБА_1, а
тим більше, не ставиться питання про
відсутність результатів у його роботі
на очолюваному напрямку.

Посилання відповідача на деякі
положення ст.348 Податкового кодексу
України, якою визначено завдання
податкової міліції, є недоречним,
оскільки відповідач не надав жодних
доказів неналежного виконання
позивачем норм зазначених у даній
статті.

Порушення позивачем положень
визначених Посадовою інструкцією
старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ, також не
доведено відповідачем. До того ж,
відповідачем подано до суду копію
посадової інструкції, завірену
належним чином, у якій взагалі
відсутній підпис ОСОБА_1 про
ознайомлення з Інструкцією та
отримання її копії.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, колегія суддів, оцінюючи
спірні дії відповідача, виходить з
критеріїв оцінки рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС
України, до яких, зокрема, відносяться
вчинення дій на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів належним чином
правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про що при виданні
оскаржуваного наказу суб'єкт владних
повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, чим
порушено права та законні інтереси
позивача.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 15.10.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Сумській
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 818/2218/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Ральченко І.М.