Справа № 826/18075/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/520
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2014 року 15:58
№ 826/18075/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Легейді
Я.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний Банк "Центр" до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, за
участі представників сторін:

представників позивача Бахмут Л.М.,
Гаріна О.А.,

представника відповідача Павліченко
Л.М.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 10.12.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Комерційний Банк "Центр" (далі -
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
12.11.2014 № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.11.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/18075/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.11.2014 року
закінчено підготовче провадження в
адміністративній справі та призначено
справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 10.12.2014
представники позивача підтримали
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, та просили
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення адміністративного
позову, з підстав викладених у
письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

На підставі п. 1 та п. 3 ст. 10, ст. 75, 76, 86
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) проведено камеральну
перевірку податкової декларації з
податку на нерухоме майно відмінне від
земельної ділянки ПАТ "Комерційний
Банк "Центр" (), за
результатами якої складено акт
перевірки від 23.10.2014 № 7856/1760/37119553 (т. 1,
арк. 14-15).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства:

- п. 120.1 ст. 120 ПК України, в результаті
чого встановлено, що платником
несвоєчасно подано податкову
декларацію з податку на нерухоме майно
відмінне від земельної ділянки на 2014
рік.

На підставі складеного акту перевірки
від 23.10.2014 № 7856/1760/37119553 податковим
органом винесене податкове
повідомлення-рішення від 12.11.2014:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 170,00
грн. (т. 1, арк. 24).

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для застосування до позивача
штрафної санкції в розмірі,
встановленому п. 120.1 ст. 120 ПК України,
стало подання позивачем податкової
декларації з податку на нерухоме майно
відмінне від земельної ділянки лише
11.09.2014, в той час як граничний строк
подання даної звітності припадав на
08.09.2014, відповідно до пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265
ПК України.

Однак, позивач не погоджується з такою
позицією податкового органу та
зазначає, що положення абз. 2 пп. 265.7.5 п.
265.7 ст. 265 ПК України не має відношення
до зареєстрованого та задекларованого
позивачем права власності на квартиру,
тому що позивач квартиру не
створював/не будував/не вводив
експлуатацію, в той час як вище
наведена норма ПК України встановлює
процедуру подання декларації щодо
новоствореного (нововведеного) об'єкта
житлової нерухомості, і в такому
випадку декларація подається протягом
місяця з дня виникнення права
власності на такий об'єкт.

Відтак, позивач не погодився з такою
позицією податкового органу, а тому
звернувся до суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України,
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України,
контролюючі органи мають право,
зокрема, проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України,
порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України, за
результатами камеральної перевірки у
разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації у контролюючому
органі вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п. 265.1 ст. 265 ПК України, платники
податку на нерухоме майно, відмінне від
земельної ділянки є:

265.1.1. Платниками податку є фізичні та
юридичні особи, в тому числі
нерезиденти, які є власниками об'єктів
житлової нерухомості.

265.1.2. Визначення платників податку в
разі перебування об'єктів житлової
нерухомості у спільній частковій або
спільній сумісній власності кількох
осіб:

а) якщо об'єкт житлової нерухомості
перебуває у спільній частковій
власності кількох осіб, платником
податку є кожна з цих осіб за належну їй
частку;

б) якщо об'єкт житлової нерухомості
перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб, але не
поділений в натурі, платником податку є
одна з таких осіб-власників, визначена
за їх згодою, якщо інше не встановлено
судом;

в) якщо об'єкт житлової нерухомості
перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб і поділений між
ними в натурі, платником податку є
кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до пп. 265.2.1 п. 265.2 ст. 265 ПК
України, об'єктом оподаткування є
об'єкт житлової нерухомості, в тому
числі його частка.

Згідно пп. 265.7.1 п. 265.7 ст. 265 ПК України,
обчислення суми податку з
об'єкта/об'єктів оподаткування, які
перебувають у власності фізичних осіб,
здійснюється контролюючим органом за
місцем податкової адреси (місцем
реєстрації) власника житлової
нерухомості.

Відповідно до пп. 265.7.2 п. 265.7 ст. 265 ПК
України, податкове/податкові
повідомлення-рішення про сплату
суми/сум податку, обчисленого згідно з
підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті,
та відповідні платіжні реквізити,
зокрема, органів місцевого
самоврядування за місцезнаходженням
кожного з об'єктів житлової
нерухомості, надсилаються (вручаються)
платнику податку контролюючим органом
за місцем його податкової адреси
(місцем реєстрації) до 1 липня року, що
настає за базовим податковим (звітним)
періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного)
об'єкта житлової нерухомості податок
сплачується фізичною особою-платником
починаючи з місяця, в якому виникло
право власності на такий об'єкт.
Контролюючий орган надсилає податкове
повідомлення-рішення зазначеному
власнику після отримання інформації
про виникнення права власності на
такий об'єкт.

Контролюючі органи за місцем
проживання (реєстрації) платників
податку в десятиденний строк
інформують відповідні контролюючі
органи за місцезнаходженням об'єктів
житлової нерухомості про надіслані
(вручені) платнику податку податкові
повідомлення-рішення про сплату
податку у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання
(вручення) податкових
повідомлень-рішень про сплату податку
фізичним особам - нерезидентам
здійснюють контролюючі органи за
місцезнаходженням об'єктів житлової
нерухомості, що перебувають у
власності таких нерезидентів.

В той час, пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265 ПК України
визначає, що платники податку -
юридичні особи самостійно обчислюють
суму податку станом на 1 січня звітного
року і до 20 лютого цього ж року подають
контролюючому органу за
місцезнаходженням об'єкта
оподаткування декларацію за формою,
встановленою у порядку, передбаченому
статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою
річної суми рівними частками
поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного)
об'єкта житлової нерухомості
декларація подається протягом місяця з
дня виникнення права власності на
такий об'єкт.

Відтак, вбачається, що податковий орган
повинен самостійно визначити платнику
податку - фізичній особі суму, яка
підлягає сплаті до бюджету, в той час як
платник податку - юридична особа
самостійно розраховує суму
податкового зобов'язання.

Крім того, платник податку - юридична
особа зобов'язаний самостійно
обчислити суму податку станом на 1
січня звітного року і до 20 лютого цього
ж року подати контролюючому органу за
місцезнаходженням об'єкта
оподаткування декларацію, проте щодо
новоствореного (нововведеного) об'єкта,
то декларація подається протягом
місяця з дня виникнення права
власності.

Однак, згідно пп. 265.8.1 п. 265.8 ст. 265 ПК
України, у разі переходу права
власності на об'єкт оподаткування від
одного власника до іншого протягом
календарного року податок
обчислюється для попереднього
власника за період з 1 січня цього року
до початку того місяця, в якому він
втратив право власності на зазначений
об'єкт оподаткування, а для нового
власника - починаючи з місяця, в якому
виникло право власності.

Крім того, відповідно до пп. 265.8.2 п. 265.8
ст. 265 ПК України, контролюючий орган
надсилає податкове
повідомлення-рішення новому власнику
після отримання інформації про перехід
права власності.

Крім цього, згідно пп. 265.10.1 п. 265.10 ст. 265
ПК України, податкове зобов'язання за
звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з
дня вручення податкового
повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими
внесками щокварталу до 30 числа місяця,
що наступає за звітним кварталом, які
відображаються в річній податковій
декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
"Комерційний Банк "Центр" 06.08.2014 набуло у
власність об'єкт житлової нерухомості -
квартиру 102 в будинку 3-В по вулиці
Срібнокільській в м. Києві на підставі
договору іпотеки від 23.02.2011 № 98, що
підтверджується Витягом із Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
14.08.2014 (т. 1, арк. 28-29).

У зв'язку з чим, враховуючи, що до
позивача не надходило податкове
повідомлення-рішення, згідно пп. 265.8.2 п.
265.8 ст. 265 ПК України, ПАТ "Комерційний
Банк "Центр" 11.09.2014 вирішило подати
декларацію з податку на нерухоме майно
відмінне від земельної ділянки,
оскільки до кінця вересня позивач
зобов'язаний був сплатити податок на
нерухоме майно відмінне від земельної
ділянки за 2014 рік, враховуючи, що право
власності на об'єкт оподаткування
виникло у серпні 2014 року.

Крім того, як вбачається із платіжного
доручення № 6902 від 25.09.2014 (т. 1, арк. 35),
позивач сплатив податок на нерухоме
майно відмінне від земельної ділянки
за 2014 рік в розмірі 1091,13 грн.

Проте, відповідач, як вбачається з акту
перевірки, дійшов висновку, що
позивачем було невчасно подано податку
звітність, у зв'язку з чим, застосував
фінансову санкцію в розмірі 170,00 грн.,
який встановлений п. 120.1 ст. 120 ПК
України, згідно якого за неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання, ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Однак, суд не погоджується з такою
позицією податкового органу та
зазначає, що обов'язок для юридичної
особи подавати податкову декларацію з
податку на нерухоме майно відмінне від
земельної ділянки визначений в абз. 1
пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265 ПК України та
встановлений до 20 лютого звітного року,
тобто для позивача, в даному випадку, до
20 лютого 2015 року, оскільки пп. 265.8.1 п. 265.8
ст. 265 ПК України, який регулює
справляння податку у разі переходу
права власності на об'єкт
оподаткування від одного власника до
іншого протягом календарного року, не
містить вимоги щодо подачі податкової
звітності.

Крім того, абз. 2 пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265 ПК
України встановлює обов'язок подавати
декларацію протягом місяця з дня
виникнення права власності на такий
об'єкт лише щодо новоствореного
(нововведеного) об'єкта житлової
нерухомості.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу
України, право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Проте, позивач стверджує, що не
створював, не будував та не вводив в
експлуатацію об'єкт оподаткування.

Крім того, як вбачається з Витягу із
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 14.08.2014, ПАТ "Комерційний
Банк "Центр" 06.08.2014 набуло у власність
об'єкт житлової нерухомості - квартиру
102 в будинку 3-В по вулиці
Срібнокільській в м. Києві на підставі
договору іпотеки від 23.02.2011 № 98.

Відтак, відповідач жодним чином не
довів суду, що об'єкт оподаткування -
квартира 102 в будинку 3-В по вулиці
Срібнокільській в м. Києві відноситься
до новоствореного (нововведеного)
об'єкта житлової нерухомості, як і не
надав суду доказів, що ПАТ "Комерційний
Банк "Центр" набуло право власності на
об'єкт оподаткування з моменту
завершення будівництва або прийняття
його до експлуатації, хоча, згідно п. 56.4
ст. 56 ПК України, під час процедури
адміністративного оскарження
обов'язок доведення того, що будь-яке
нарахування, здійснене контролюючим
органом у випадках, визначених цим
Кодексом, або будь-яке інше рішення
контролюючого органу є правомірним,
покладається на контролюючий орган, в
той же час обов'язок доведення
правомірності нарахування або
прийняття будь-якого іншого рішення
контролюючим органом у судовому
оскарженні встановлюється
процесуальним законом.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач не надав суду
доказів, що об'єкт оподаткування -
квартира 102 в будинку 3-В по вулиці
Срібнокільській в м. Києві відноситься
до новоствореного (нововведеного)
об'єкта житлової нерухомості, а, відтак,
суд дійшов висновку, що ДПІ у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
протиправно застосовано до ПАТ
"Комерційний Банк "Центр" штрафну
санкцію за порушення абз. 2 пп. 265.7.5 п. 265.7
ст. 265 ПК України, яким встановлює
обов'язок подавати декларацію протягом
місяця з дня виникнення права
власності на такий об'єкт лише щодо
новоствореного (нововведеного) об'єкта
житлової нерухомості.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що
ПАТ "Комерційний Банк "Центр" не
порушило строк для подачі декларації з
податку на нерухоме майно відмінне від
земельної ділянки, який визначений абз.
1 пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265 ПК України,
оскільки для позивача він закінчиться
лише 20 лютого 2015 року.

Відтак, позивач в повній мірі довів
суду протиправність податкового
повідомлення-рішення від 12.11.2014 №
, а тому позовна вимога підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства "Комерційний Банк "Центр"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
12.11.2014 № .

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк "Центр" () понесені
судові витрати в розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 12 грудня 2014 року.