Справа № 2а-751/09
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/65454/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 06
березня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі про
зобов'язання виплатити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2009 року частково
задоволено позов ОСОБА_2; визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі
Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня
2008 року по 31 грудня 2008 року та починаючи
з 01 січня 2009 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити на користь
позивача підвищення до пенсії за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року в розмірі 710,90 грн., з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року в розмірі 1072,85
грн. з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період у меншому
розмірі ніж передбачено зазначеними
нормами Закону або не виплачена;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити на користь позивача
починаючи з 01 січня 2009 року підвищення
до пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2010 скасована постанова
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2009 року в частині зобов'язання
виплатити підвищення до пенсії за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, прийнято нову постанову про
відмову у задоволенні позовних вимог в
цій частині; в решті постанова залишена
без змін.

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з заявою про
заміну вибулої сторони - боржника
Управління Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі, на
правонаступника - Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду від 06 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року, залишено без задоволення заяву
ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого
провадження.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм процесуального
права, просить ухвали судів скасувати,
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Одним із принципів адміністративного
судочинства, відповідно до ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковість судових
рішень.

Як встановлено ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.257 КАС України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».
Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, вирішує
суддя адміністративного суду
одноособово, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Згідно положень ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження.

За правилами ст.55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
такій саме мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 закону України «Про
виконавче провадження» сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

Як передбачено ч.1 ст.264 КАС України, у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
заінтересованої особи суд може
замінити сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Аналогічні положення закріплені у ч.5
ст.8 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої у разі
вибуття однієї зі сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду із заявою про зміну
сторони її правонаступником.

Посилання судів попередніх інстанцій
при відмові у задоволенні заяви ОСОБА_2
про заміну вибулої сторони її
правонаступником на те, що державним
виконавцем відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки зазначені обставини
здійсненню процесуального
правонаступництва не перешкоджають.

Оскаржуваними рішеннями судів
попередніх інстанцій відмовлено у
задоволенні заяви про заміну сторони
виконавчого провадження, що не
відповідає змісту суті вимог заяви
стягувача про заміну вибулої сторони
її правонаступником шляхом зміни у
виконавчих листах боржника.

Вищенаведені обставини свідчать про
порушення та неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуальногоправа,
що є підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд відповідно до ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 06
березня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді