Справа № 2а-9177/12/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.
Справа № 876/3691/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) Слуцького Т. О.

представника позивача
Голубовського М. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року по справі №2а - 9177/12/1370 за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Арт Портал» до Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Арт Портал»
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, у якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення відповідача за №/12885 та
№/12846 від 17 вересня 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
ході проведення перевірки відповідач
прийшов до помилкових висновків про
заниження податку на прибуток та
податку на додану вартість, оскільки ПП
«Будівельні матеріали плюс ЛВ»
виконало роботи згідно договору
підряду і на підтвердження факту та
обставин виконання умов договору до
перевірки були представлені належним
чином складені і оформлені первинні
документи. Також, сума сплаченого
податку на додану вартість була
віднесена до податкового кредиту на
підставі виписаних контрагентом
позивача та відображених у реєстрі
податкових накладних. Тобто, вважає, що
у відповідача не було законних та
обґрунтованих підстав для прийняття
зазначених податкових повідомлень -
рішень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року позовні вимоги задоволено
повністю: визнано протиправними та
скасовано податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби №/12846 та
№/12885 від 17 вересня 2012 року.

Відповідач не погодився із таким
судовим рішенням суду першої інстанції
і оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також на прийняття постанови з
неправильним та неповним дослідженням
доказів, просить скасувати оскаржуване
судове рішення та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги посилається на ті
обставини, що дані податкової
звітності та інформація, отримана в
ході перевірок, свідчать про
відсутність у контрагента позивача
трудових ресурсів, виробничих,
складських, торгових приміщень, а
також устаткування та транспортних
засобів, необхідних для реалізації
товарно - матеріальних цінностей.
Також, в ході розслідування органом
досудового слідства кримінальної
справи, було встановлено факт
придбання невстановленими особами у
власність ПП «Будівельні матеріали
плюс «ЛВ», без мети здійснення будь -
якої господарської діяльності.
Господарські операції між позивачем та
ПП «Будівельні матеріали плюс ЛВ» не
спричинили реальних наслідків, так як
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
трудових ресурсів, виробничо -
складських приміщень та іншого майна.
Проте, судом першої інстанції не були
враховані ці обставини, які
підтверджують порушення позивачем
зазначених норм Податкового кодексу
України, що на думку відповідача
призвело до постановлення незаконного
та необґрунтованого рішення.

В ході розгляду справи ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 грудня 2014
року у відповідності до ст. 55 Кодексу
адміністративного суду України в
порядку процесуального
правонаступництва замінено
відповідача: Державну податкову
інспекцію в Личаківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби на Державну
податкову інспекцію в Личаківському
районі м. Львова Головнонго управління
Міндоходів у Львівській області.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу,
підтримав доводи апеляційної скарги і
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
викладених в апеляційній скарзі
підстав.

Представник позивача не погодився з
викладеними в апеляційний скарзі
доводами і вважає, що відповідачем не
наведено обставин, які є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, правильність правової
оцінки судом першої інстанції обставин
справи та застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи своїх
висновки, суд першої інстанції виходив
з того, що твердження відповідача про
недоведеність господарських операцій
позивача з ПП «Будівельні матеріали
плюс ЛВ» щодо придбання послуг по
виконанню монтажних робіт є
безпідставними, оскільки витрати на їх
придбання підтверджені первинними
документами, у матеріалах справи є
докази використання їх власній
господарській діяльності шляхом
включення таких робіт у кінцеві акти
виконаних робіт із замовником ТзОВ
«Дюна - Веста». Також, укладені
позивачем договори не визнані у
встановленому законом порядку
недійсними і немає інших відомостей,
які б свідчили про завищення позивачем
в цьому випадку податкового кредиту.
При цьому, законодавство України не
ставить у залежність виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Податкові накладні,
отримані позивачем від ПП «Будівельні
матеріали плюс ЛВ» оформлені у
відповідності до вимог п.201.1
Податкового кодексу України і містять
необхідні реквізити, передбачені
Податковим кодексом України. За
висновками суду першої інстанції, в
матеріалах справи відсутні докази на
предмет визнання недійсними в
установленому порядку вищевказаних
договорів та обвинувального вироку
щодо будь - кого з посадових осіб ПП
«Будівельні матеріали плюс ЛВ» за
вчинення злочинів, передбачених ст. ст.
205, 212 Кримінального кодексу України, що
у свою чергу не підтверджує і висновки
перевірки про нікчемність укладеного
позивачем з ПП «Будівельні матеріали
плюс ЛВ» договору.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанції і
підтверджується матеріалами справи, 28
грудня 2011 року позивачем, як
Підрядником, укладено із ТзОВ «Дюна -
Веста», як Замовником, договір підряду
за №4/8 на будівництво складу готової
продукції у м. Червонограді Львівської
області. Згідно умов зазначеного
договору підрядник зобов'язувався за
дорученням замовника виконувати
роботи по будівництву складу готової
продукції у м. Червонограді згідно з
погодженою проектно - кошторисною
документацією.

31 січня 2012 року Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Львівській області було видано
Декларацію про початок виконання
будівельних робіт.

Крім цього, для участі у виконанні
передбачених вказаним договором робіт,
позивачем, як Замовником, 01 лютого 2012
року укладено із ПП «Будівельні
матеріали плюс ЛВ», як Підрядником
договір підряду №01/03 - 1, згідно умов
якого підрядник зобов'язувався якісно
і в обумовлені строки виконати
будівельні роботи по монтажу каркасу
складу готової продукції у м.
Червонограді Львівської області.

Відповідачем із 17 по 23 серпня 2012 року
проведено позапланову виїзну
перевірку з питань взаємовідносин ПП
«Арт Портал» (позивача по справі) з ПП
«Будівельні матеріали плюс ЛВ» за
період із 01 грудня 2011 року по 02 липня 2012
року, за результатами якої 23 серпня 2012
року складено акт №231/22 - 40/36738398.

Згідно висновків перевірки, зазначених
у зазначеному акті, в ході її
проведення виявлено порушення
позивачем: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст.
198 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим позивачем занижено
податок на додану вартість на суму 69 079
гривень 67 коп., у тому числі: за лютий 2012
року - на суму 43 754 гривні 67 коп. і за
березень 2012 року - на суму 25 325 гривень;
пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим позивачем
завищено витрати, що враховуються при
визначенні оподаткування за перший
квартал 2012 року на суму 345 398 гривень 35
коп., що у свою чергу призвело до
заниження позивачем податку на
прибуток на загальну суму 72 533 гривні 65
коп., у тому числі за перший квартал 2012
року - на суму 72 533 гривні 65 коп..

За результатами перевірки
відповідачем 17 вересня 2012 року
прийняті податкові повідомлення -
рішення: №/12846 про збільшення
позивачу грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток в сумі 90 667
гривень 06 коп., у тому числі: за основним
платежем - на 72 533 гривні 65 коп. та за
штрафною (фінансовою) санкцією - на 18 133
гривні 41 коп.; №/12885, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 86 349 гривень 59 коп. у тому числі: за
основним платежем - на 69 079 гривень 67
коп. та штрафною (фінансовою) санкцією -
на 17 269 гривень 92 коп..

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Підставою прийняття спірних
податкових повідомлень - рішень є
висновок податкового органу про те, що
господарські операції позивача з ПП
«Будівельні матеріали плюс ЛВ» є
безтоварними, договір укладено без
мети настання правових наслідків,
обумовлених ним, у зв'язку з чим
позивачем безпідставно завищено
валові витрати, занижено податок на
прибуток та неправомірно сформовано
податковий кредит. Проте колегія
суддів апеляційного суду вважає
безпідставним такий висновок.

У відповідності до пп. пп. 14.1.27, 14.1.181 п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України
витратами є сума будь - яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником). Податковий кредит це сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також для формування податкового
кредиту з податку на додану вартість,
повинні бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну назву отримувача; ціну продажу
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (п. 201.6
Податкового Кодексу України).

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь - яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України).

Відповідно до п.201.10. Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Крім цього, статтею 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Пунктами 2.2, 2.4 цього Положення
визначено, що первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.
Первинні документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Отже, будь - які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Позивачем були представлені укладені
позивачем із ТзОВ «Дюна - Веста» та ПП
«Будівельні матеріали плюс ЛВ»
договори, а також представлені акти
приймання виконаних робіт, накладні,
договірні ціни, накладні, локальні
кошториси, які були досліджені судом
першої інстанції і детально описані в
оскаржуваному судовому рішення.
Вказані документи підтверджують факт
виконання зобов'язань за договорами.

Отримані позивачем від ПП «Будівельні
матеріали плюс ЛВ» податкові накладні
містять всі необхідні реквізити
вказані у п.201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України та включені до реєстру
податкових накладних.

Виконані ПП «Будівельні матеріали плюс
ЛВ» були передані позивачем замовнику
будівництва - ТзОВ «Дюна - Веста».

На час виникнення та існування
господарських взаємовідносин позивач
та його контрагент були у
встановленому законом порядку
зареєстровані як суб'єкти
господарської діяльності, а також
зареєстровані органами державної
податкової служби як платники податків
та були платниками податку на додану
вартість. З урахуванням зазначеного,
колегія суддів апеляційного суду
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо безпідставності
доводів відповідача про нікчемність
правочину. Тому, безпідставними є також
і доводи про порушення позивачем
податкового законодавства, в
результаті чого занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість та з податку на прибуток.

Висновки акта перевірки щодо зайвого
віднесення позивачем до складу валових
витрат вартості придбаних послуг не
ґрунтуються на нормах закону та не
містять посилань на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що б підтверджували наявність факту
порушення податкового законодавства
саме позивачем.

З огляду на встановлені судами
фактичні обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують позовні вимоги та
заперечення проти позову, положення
Податкового кодексу України та Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що представлені позивачем
первинні документи, а також обставини,
які характеризують господарську
діяльність позивача та його
контрагента підтверджують факт
реальності господарських операцій між
позивачем та його контрагентом, а тому
підтверджують і правильність
формування податкових зобов'язань.

При цьому доводи апеляційної скарги
щодо видачі ПП «Будівельні матеріали
плюс ЛВ» позивачу податкової накладної
№13 від 29 березня 2012 року, тобто не в
день виникнення податкових зобов'язань
продавця, не є підставою для висновку
про неправомірність віднесення
понесених позивачем витрат до
податкового кредиту, оскільки
відповідно суми податку, включеного до
податкового кредиту, на момент
перевірки платника податку були
підтверджені податковою накладною.

Не є безумовною підставою для висновку
про нереальність господарських
операцій і доводи апеляційної скарги з
посиланням на висновки перевірки
контрагента позивача, так як будь - які
порушення податкового чи іншого
законодавства тягне негативні
наслідки для цих суб'єктів
господарювання і не впливає на
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту.

Крім цього, посилання відповідача на
обставини, які були встановлені в ході
кримінального провадження, не можуть
бути покладені в основу судового
рішення суду апеляційної інстанції,
оскільки доводи апеляційної скарги у
цій частині не узгоджуються із
положеннями ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо підстав для звільнення від
доказування.

У зв'язку з цим колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції прийшов до законних та
обґрунтованих висновків, а оспорювані
податкові повідомлення - рішення
прийняті без дотримання та урахування
принципів, передбачених ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
обставинами справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року по справі №2а - 9177/12/1370 за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Арт Портал» до
Державної податкової інспекції в
Личаківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 09 грудня 2014 року.