Справа № 2а-1642/11
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/66912/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними, скасування
рішення, зобов'язання призначити і
виплачувати щомісячне грошове
утримання судді у відставці та
стягнення моральної шкоди за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області на постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 29 листопада 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 жовтня
2012 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 15 березня 1995 року
працював на посаді судді
Монастирського районного суду
Тернопільської області. Постановою
Верховної Ради України від 23 грудня 2010
року №2866-VІ позивач звільнено з посади
судді у зв'язку з поданням заяви про
відставку. Наказом виконуючого
обов'язки голови Монастирського
районного суду Тернопільської області
від 13 жовтня 2010 року №33-К позивачу було
призначено щомісячне грошове
утримання у розмірі 4504 грн. Після
виходу у відставку ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області із заявою про призначення
щомісячного грошового утримання.
Рішенням відповідача від 4 квітня 2011
року №01/09 позивачу відмовлено в
задоволенні заяви в зв'язку з
відсутністю суддівського стажу та
віку. Проте у відповідності до статті 43
Закону України «Про статус суддів»,
чинного на час прийняття постанови
Верховної Ради України про звільнення
позивача у відставку, суддя має право
на відставку та отримання щомісячного
грошового утримання. Згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що
дає судді право на відставку та
одержання щомісячного грошового
утримання, за умови роботи на посаді
судді не менш як 10 років зараховується,
крім стажу трудової діяльності,
визначеного законом, половина строку
навчання за денною формою у вищих
юридичних навчальних закладах, на
юридичних факультетах вищих
навчальних закладів та календарний
період проходження строкової
військової служби. Просив визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі
Тернопільської області та скасувати
рішення №01/09 від 4 квітня 2011 року;
зобов'язати відповідача призначити та
виплачувати щомісячне грошове
утримання; стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 50 000 грн та
судові витрати.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 29 листопада
2011 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області щодо відмови позивачу в
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання. Скасовано рішення
управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області «Про відмову ОСОБА_1 в
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання» від 4 квітня 2011
року №01/09. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області призначити та виплачувати
позивачу щомісячне довічне грошове
утримання з 25 березня 2011 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 жовтня 2012
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області залишено без задоволення, а
постанову Бучацького районного суду
Тернопільської області від 29 листопада
2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області, судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

Станом на 11 жовтня 2010 року стаж роботи
ОСОБА_1, що може бути врахований для
призначення щомісячного грошового
утримання, становив 20 років, в тому
числі: на посаді судді - 15 років 6
місяців 24 дні; половина терміну
навчання у вищому навчальному закладі -
2 роки 5 місяців 2 дні; період
проходження строкової військової
служби - 2 роки 5 днів.

13 жовтня 2010 року ОСОБА_1 призначено
щомісячне грошове утримання у розмірі
80 відсотків заробітної плати з 11 жовтня
2010 року як працюючому судді.

Постановою Верховної Ради України «Про
звільнення суддів» від 23 грудня
2010 року № 2866-VІ ОСОБА_1 було звільнено з
посади судді Монастириського
районного суду Тернопільської області
у зв'язку з поданням заяви про
відставку.

Наказом виконуючого обов'язки голови
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 4 лютого 2011
року №5-К ОСОБА_1 було звільнено з
посади судді у зв'язку із поданням
заяви про відставку.

25 березня 2011 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області із заявою про призначення та
виплату щомісячного грошового
утримання. На момент звернення стаж
роботи позивача на посаді судді
становив 15 років 10 місяців 17 днів, а
загальний стаж роботи, який може бути
врахований для призначення
щомісячного грошового утримання,
становив 20 років 3 місяці 24 дні.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області від 4 квітня 2011
року № 01/09 відмовлено ОСОБА_1 в
задоволенні заяви, оскільки стаж
роботи судді становить 15 років 10
місяців 17 днів; вік 52 року, тому
управління вважає, що підстави для
призначення щомісячного грошового
утримання як судді у відставці
відсутні.

Відповідно до частини першої статті 109
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VI суддя, який має стаж роботи на
посаді судді не менше двадцяти років,
що визначається статтею 131 цього
Закону, має право подати заяву про
відставку.

Частиною першою статті 131 Закону № 2453-VI
встановлено, що до стажу роботи на
посаді судді зараховується робота на
посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді)
арбітражних судів України, державного
арбітра колишнього Державного
арбітражу України, арбітра відомчих
арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України;

3) судді у судах та арбітрів у
державному і відомчому арбітражах
колишнього СРСР та республік, що
входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №
2453-VI встановлено, що судді, призначені
чи обрані на посаду до набрання
чинності цим Законом, зберігають
визначення стажу роботи на посаді
судді відповідно до законодавства, що
діяло на день набрання чинності цим
Законом.

Відповідно до абзацу другого частини
четвертої статті 43 Закону України «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року №
2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на
відставку судді та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання, крім роботи на посадах
суддів судів України, державних
арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів
України, зараховується також час
роботи на посадах суддів і арбітрів у
судах та державному і відомчому
арбітражі колишнього СРСР та
республік, що раніше входили до складу
СРСР, час роботи на посадах,
безпосередньо пов'язаних з
керівництвом та контролем за
діяльністю судів у Верховному Суді
України, в обласних судах, Київському і
Севастопольському міських судах,
Міністерстві юстиції України та
підвідомчих йому органах на місцях, за
діяльністю арбітражів у Державному
арбітражі України, Вищому арбітражному
суді України, а також на посадах
прокурорів і слідчих за умови
наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого пункту 3-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005
року № 865 (чинна на час
звільнення позивача у відставку;
втратила чинність 1 січня 2011 року
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 1 грудня 2010 року № 1097) до
стажу роботи, що дає судді право на
відставку та одержання щомісячного
грошового утримання, за умови роботи на
посаді судді не менш як 10 років
зараховується, крім стажу трудової
діяльності, визначеного законом,
половина строку навчання за денною
формою у вищих юридичних навчальних
закладах, на юридичних факультетах
вищих навчальних закладів та
календарний період проходження
строкової військової служби.

Згідно з абзацом першим частини
четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року № 2453-VI (в редакції Закону
України від 23 грудня 2010 року № 2856-VI)
визнано таким, що втратив чинність
Закон України «Про статус суддів», крім
статті 43, частин п'ятої - тринадцятої
статті 44, які втрачають чинність з 1
січня 2011 року, та частин першої -
четвертої статті 44, які втрачають
чинність з 1 січня 2012 року.

Аналіз наведених правових актів дає
підстави для висновку, що на час
призначення позивачу щомісячного
грошового утримання суддів та
звільнення його у відставку чинне
законодавство передбачало зарахування
до стажу роботи, що дає судді право на
відставку та одержання щомісячного
грошового утримання, половини строку
навчання за денною формою у вищих
юридичних навчальних закладах, на
юридичних факультетах вищих
навчальних закладів та календарний
період проходження строкової
військової служби.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
зобов'язання відповідача призначити
позивачу щомісячне грошове утримання
як судді у відставці, оскільки до
спірних правовідносин необхідно
застосувати положення пункту 3-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865, а не вимоги
статті 131 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів». Прийняття
нових нормативних актів не є підставою
для скасування рішень, що були прийняті
в період дії попередніх актів та
відповідали їх вимогам.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Бучацького районного суду
Тернопільської області від 29 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.