Справа № К/9991/35500/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/35500/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, третя особа -
Центр по нарахуванню і виплаті допомог
та здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, про визнання дій
неправомірними, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Ленінського
районного суду міста Дніпропетровська
від 6 липня 2009 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому, після уточнення
у липні 2009 року позовних вимог, просила
визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради протиправними,
стягнути з відповідача на її користь
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 1 травня 2008 року по 30
червня 2009 року в розмірі 5914,16 гривень та
у відшкодування моральних збитків 10000
гривень.

Постановою Ленінського районного суду
міста Дніпропетровська від 6 липня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Ленінського районного суду міста
Дніпропетровська від 6 липня 2009 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2010 року і прийняти нове
рішення про задоволення її позовних
вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частин 1, 3 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції не може розглядати позовні
вимоги осіб, які беруть участь у справі,
що не були заявлені у суді першої
інстанції.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
згідно Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21
листопада 1992 року № 2811-ХII, отримувала
допомогу по догляду за вказаною
дитиною в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради з 7 травня 2008
року.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», зокрема, частину 1 статті 15
вказаного Закону викладено в такій
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень», а пункт 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» цього Закону у
такій редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Пункт 23 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє по 31 грудня 2008 року.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI встановлено, що у
2009 році допомога при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зазначені норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
неконституційними не визнавались.

На виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
Кабінет Міністрів України постановою
від 27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 вказаного
Порядку, з урахуванням змін, внесених
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2008 року № 57, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009
року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Враховуючи те, що відповідачем у 2008-2009
роках виплата позивачеві допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку здійснювалася у
розмірах і порядку, визначених статтею
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), то суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо
стягнення з відповідача недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
оскільки дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради щодо виплати
позивачеві вказаної допомоги у
зазначених роках були правомірними.

Також суди першої та апеляційної
інстанцій правильно встановили
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача на користь позивача суми
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10000 гривень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
міста Дніпропетровська від 6 липня 2009
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, третя особа -
Центр по нарахуванню і виплаті допомог
та здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, про визнання дій
неправомірними - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.