Справа № 754/14365/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Лісовська О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 20 листопада 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до правління Пенсійного фонду
України у Деснянському районі м. Києві,
в якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 року за № 162, Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.01.2003 року № 36;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва зарахувати період роботи
позивача на посаді електрозварника
ручної зварки в БМУ № 3 ВАТ
"Київміськбуд-1" з 26 січня 1991 року по 11
березня 1994 року, що відноситься до
Списку № 2 розділу XXXII "Загальні
професії" відповідно до постанови
Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року
за № 10, в період з 11 березня 1994 року по 31
березня 2000 року, що відноситься до
Списку № 2 позиції 906 розділу
ХХХІІІ "Загальні професії", відповідно
до постанови Кабінету Міністрів СРСР
від 11.03.1994 року за № 162, на посаді
електрозварника ручної зварки в ТОВ
СП-3 "Київміськбуд-1" з 31.03.2000 року по
31.10.2001 року, що відноситься до Списку № 2
позиції 906 розділу ХХХІІІ
"Загальні професії", відповідно до
постанови Кабінету Міністрів СРСР від
11.03.1994 року за № 162, на посаді
електрозварника ручної зварки в ТОВ
"КБП № 3" з 21 грудня 2004 року по 01 лютого
2012 року, що відноситься до Списку № 2
позиції 906 розділу ХХХІІІ
"Загальні професії", відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року № 36;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва призначити позивачу пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 року за № 162, Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, з
дня звернення із заявою про
призначення пенсії, а саме з 10 квітня 2013
року.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 20 листопада 2014 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 року за № 162, Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 року за № 162, Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, з
дня звернення із заявою про
призначення пенсії, а саме з 10 квітня 2013
року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального права, що є підставою для
скасування судового рішення

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанову суду
слід залишити без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
квітні 2013 року, у грудні 2013 року та у
лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звертався до Управління пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва із заявами про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком № 2.

Але листами управління відмовило
позивачу у призначенні пенсії з тих
підстав, що згідно наданих атестацій на
підприємстві було атестовано робоче
місце "електрозварника", а згідно
запису у трудовій книжці записано
"електрозварник ручної зварки", тобто
атестація робочого місця
електрозварника ручної зварки
проведено не було. Також зазначено про
відсутність інформації про проведення
першої атестації робочих місць на
підприємстві.

Вважаючи вказані відмови
протиправними позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що дії
відповідача щодо відмови у призначенні
позивачу пенсії на пільгових умовах є
неправомірними, такими, що не
відповідають вимогам діючого
законодавства, а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають задоволенню в
повному обсязі, так як роботи, які
виконував позивач, відносяться до
важкого та шкідливого виробництва і їх
виконання дає йому право на пільгове
пенсійне забезпечення, згідно із п. "б"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та відповідних Постанов
Кабінету Міністрів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне:

Згідно п."б" ч.1 статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" право на
пенсію за віком на пільгових умовах
мають працівники, зайняті повний
робочий день на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком №2
виробництв, робіт і професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах затвердженого,
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01 грудня 2005 року за
№1451/1 1731, при визначені права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Так, як зазначено вище, судом першої
інстанції встановлено, що позивач
ОСОБА_2 працював на посаді
електрозварника ручної зварки в БМУ № 3
ВАТ "Київміськбуд-1" з 26 січня 1991 року по
31 березня 2000 року; на посаді
електрозварника ручної зварки в ТОВ
СП-3 "Київміськбуд-1" з 31.03.2000 року по
31.10.2001 року; на посаді електрозварника
ручної зварки в ТОВ "КБП № 3" з 21 грудня
2004 року по 01 лютого 2012 року, що
підтверджується трудовою книжкою.

Згідно з довідкою № 38 від 15.03.2013 року
про підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах за відсутності
трудової книжки або відповідно записів
у трудовій книжці та наказів по
будівельному управлінню, позивач,
серед іншого, в період з 03.04.1989 року по
01.11.2001 року працював
електрозварювальником, виконував
роботи електрозварника ручного
зварювання на новому будівництві нових
будинків і споруд повний робочий день,
до інших робіт не залучався, точеним
шовним, стиковим і контактним
зварюванням не займався.

Пунктом "б" статті 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13-14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

Згідно з п. 3 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.1 1.2005 року № 383 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за №1451/ 11731, при визначенні права
на пенсію за віком, на пільгових умовах,
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10,
постанови Кабінету Міністрів України
від 11 березня 1994 року № 162, постанови
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003 року № 36, позицію 906
«електрозварника ручного зварювання»
віднесено до Списку № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників з
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком (через старість) на пільгових
умовах.

Тобто, судом першої інстанції
правомірно встановлено, що роботи, які
виконував позивач, відносяться до
важкого та шкідливого виробництва і їх
виконання дає йому право на пільгове
пенсійне забезпечення, згідно із п. "б"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та відповідних Постанов
Кабінету Міністрів.

Щодо доводів апелянта стосовно записів
в трудовій книжці Позивача
«електрозварник» замість записів
«електрозварник ручного зварювання»
колегія суддів не приймає їх до уваги
та зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 3 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердженн
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення,характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом першої інстанції,
Позивач в червні 1982 року закінчив
учбовий комбінат Головкиївміськбуду
та отримав кваліфікацію
електрозварника ручної зварки, що
підтверджується посвідченням № 182-12-82
(копія є в матеріалах справи), яке
досліджувалось та оцінювалось як доказ
судом.

Як встановлено з копії трудової книжки,
яка досліджувалась та оцінювалась
судом як доказ, з 03.04.1989 р. по 31.03.2000 р.
Позивач працював в БМУ № З ВАТ
«Київміськбуд-1» (колишній трест
«Київміськбуд-1»), з 01.04.2000 р. по 31.10.2001 р. -
в TOB СП-3 «Київміськбуд-1», а 21.12.2004 р. по
01.02.2012 р. - в TOB «КБП № 3», як зазначено в
трудовій книжці, електрозварником,
хоча фактично Позивач виконував роботу
електрозварника ручного зварювання.

Тобто, має місце ситуація, коли
роботодавці (БМУ № З ВАТ
«Київміськбуд-1», TOB СП-3
«Київміськбуд-1», TOB «КБП № 3») внесли до
трудової книжки Позивача неточний
запис, зазначивши в трудовій книжці
замість «електрозварника ручного
зварювання» електрозварник.

Позивач на підтвердження того, яку
роботу він фактично виконував в БМУ № З
ВАТ «Київміськбуд-1», TOB СП-3
«Київміськбуд-1», TOB «КБП № 3», долучив
до матеріалів справи довідку № 38 від
15.03.2013 р. та довідку № 1 від 10.04.13 р.,
відповідно до яких Позивач працював
повний робочий день електрозварником,
виконував роботи електрозварника
ручного зварювання на новому
будівництві нових будинків і споруд
повний робочий день, до інших робіт не
залучався, точеним шовним, стиковим та
контактним зварюванням не займався,
роботу виконував в шкідливих умовах
праці, підставою для видачі в Довідках
визначено: накази, платіжні відомості
на заробітну плату, особова картка П-2,
додаткова відпустка, спецодяг, при
цьому, згадані довідки як за формою, так
і за змістом відповідають вимогам
«Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Щодо доводів апелянта про відсутність
другої атестації в TOB КБП № 3
посади «електрозварювальника ручного
зварювання» колегія суддів не приймає
їх до уваги та погоджується з
твердженнями позивача про їх
необґрунтованість зважаючи на
наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1.08.1992р. № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення ".

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що в
матеріалах справи міститься всі
належні докази, що позивач працював на
посаді, що згідно з списком № 2,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 162 від 28.07.1994 року
відноситься до посад зі шкідливими
умовами праці, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані та підлягають
задоволенню.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 06.11.2013 року

Згідно з частиною першою статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 165, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва - залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 20 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.