Справа № 7а/131-2914 (14/66-981)
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Київ К/800/50132/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Блажівської Н.Є.

Голубєвої Г.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року

у справі № 7а/131-2914(14/66-981)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тернопільський
речовий ринок»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області,

Контрольно-ревізійного управління в м.
Тернополі,

треті особи на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, - Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_3,

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_4,

про визнання недійсним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Тернопільської області від 02 грудня
2011 року позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Тернопільський речовий ринок» (далі -
ТОВ «Тернопільський речовий ринок»;
позивач) до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області; відповідач-1)
та Контрольно-ревізійного управління в
м. Тернополі (далі - КРУ в м. Тернополі;
відповідач-2) задоволено. Скасовано з
моменту прийняття рішення № /1/62839
від 19 вересня 2005 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач-1 оскаржив його в
апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року апеляційну скаргу
Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області задоволено
частково. Постанову Господарського
суду Тернопільської області від 02
грудня 2011 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № 000593203/0 від 05
серпня 2005 року та рішення № /1/62839
від 19 вересня 2005 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач-1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Господарського
суду Тернопільської області від 02
грудня 2011 року, постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем-2
проведено документальну ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Тернопільський речовий ринок» за
2003 - 2005 роки, за наслідками якої
складено акт № 13-43 від 14 травня 2005 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 2.10 глави 2,
пунктів 4.2, 4.3 глави 4, підпункту 5.3.4
пункту 5.3 глави 5 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 19 лютого 2001 року № 72 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Положення), з
огляду на неоприбуткування готівкових
коштів у загальному розмірі 24 000,00 грн.,
отриманих від Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 та
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 як
плата за торгові місця, в касі ринку.

На підставі зазначеного акту перевірки
Тернопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
000593203/0 від 05 серпня 2005 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 120 000,00
грн., та, в подальшому, рішення №
/1/62839 від 19 вересня 2005 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на аналогічну суму.

Скасовуючи названі акти
індивідуальної дії, суд апеляційної
інстанції, зокрема, дійшов висновку про
ненадання відповідачами доказів на
підтвердження встановленого під час
проведення перевірки порушення
товариством вимог Положення.

Колегія суддів з такими доводами
погодитись не може, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 2.10 глави 2
Положення уся готівка, що надходить до
кас підприємств, має своєчасно та в
повній сумі оприбутковуватися в їх
касах.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
згідно з пунктом 4.2 цього Положення, є
здійснення такими підприємствами
обліку готівки в повній сумі її
фактичних надходжень з оформленням цих
операцій у встановленому порядку
прибутковим касовим ордером з видачею
відповідної квитанції та
відображенням у касовій книзі в день
одержання підприємством готівкових
коштів.

Пунктами 4.2, 4.3 глави 4 Положення
передбачено, що усі надходження і
видача готівки в національній валюті
підприємства враховують у касовій
книзі (типова форма КО-4, затверджена
наказом Мінстату).

Кожне підприємство, що є юридичною
особою і має касу, веде одну касову
книгу для обліку операцій з готівкою в
національній валюті (без урахування
кас відокремлених підрозділів).

Записи в касовій книзі робляться
касиром за операціями одержання або
видачі готівки за кожним прибутковим
касовим ордером і видатковим
документом у день їх надходження або
видачі.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Факт порушення позивачем вимог пункту
2.10 глави 2, пунктів 4.2, 4.3 глави 4,
підпункту 5.3.4 пункту 5.3 глави 5
Положення підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями квитанцій до
прибуткових касових ордерів,
скріплених печатками товариства, та
витягом з касової книги ТОВ
«Тернопільський речовий ринок» за
охоплений перевіркою період, правових
підстав для відхилення яких у судових
інстанцій не було.

В той же час, слід враховувати, що
штрафні (фінансові) санкції,
застосовані за порушення норм з
регулювання обігу готівки, за своєю
правовою природою є
адміністративно-господарськими
санкціями.

Статтею 250 Господарського кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- ГК України) передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судами, порушення
позивачем вимог Положення відбулось
при здійсненні ним господарської
діяльності в червні 2003 року, а тому
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 120
000,00 грн. застосовано відповідачем до
ТОВ «Тернопільський
речовий ринок» оскаржуваними актами
індивідуальної дії поза межами
визначеного статтею 250 ГК України
гранично допустимого строку.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року безвідносно до мотивів, на яких
ґрунтується висновок суду апеляційної
інстанції.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Блажівська Н.Є.

Голубєва Г.К.