Справа № 21-420а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,
суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Самсіна І.Л., при
секретарі Ключник А.Ю.,

за участю представника Міністерства
соціальної політики України Тирси Г.В. -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_12 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області (далі -
управління ПФУ) про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ФОП ОСОБА_12 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправною та скасувати вимогу
управління ПФУ про сплату недоїмки від
23 травня 2013 року № Ф-177.2 зі сплати
єдиного внеску за I квартал 2013 року у
розмірі 1194 грн 03 коп.

На обґрунтування позову ОСОБА_12
зазначив, з вересня 2000 року він отримує
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону України від 9 квітня 1992 року №
2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ» (далі - Закон
№ 2262-ХІІ) та вважає, що ФОП, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування, сплачують єдиний внесок
до досягнення пенсійного віку, а
оскільки йому у червні 2012 року
виповнилось 60 років, то сплачувати
єдиний внесок йому не потрібно
відповідно до вимог частини четвертої
статті 4 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№ 2464-VІ).

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 8 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 2 жовтня 2013
року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд постановою
від 29 травня 2014 року рішення судів
попередніх інстанцій скасував,
відмовив у задоволенні позову.

В своєму рішенні суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що позивач
не є пенсіонером за віком, оскільки
отримує пенсію за вислугу років,
призначену відповідно до Закону №
2262-ХІІ, а від сплати єдиного внеску
відповідно до частини четвертої статті
4 Закону № 2464-VІ звільняються особи, які
є пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу, тому
оскаржувана вимога управління ПФУ є
правомірною.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України ФОП ОСОБА_12,
посилаючись на неоднакове
застосування касаційним судом частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ,
просить скасувати постанову Вищого
адміністративного суду України від 29
травня 2014 року та направити справу на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

На обґрунтування заяви додано ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 29 жовтня 2013 року (справа № К/800/40192/13),
у якій касаційний суд дійшов висновку
про відсутність у позивача (ФОП, який
обрав спрощену систему оподаткування)
обов'язку зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VІ з огляду на отримання ним пенсії
за вислугу років призначеної
відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції положення
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VІ, колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить із такого.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI, платниками
єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
цього Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набули чинності 6 серпня 2011 року),
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналізуючи наведену норму, колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить з її буквального
змісту, оскільки наведене регулювання
не має очевидної алогічності,
суперечності, двозначності.

Таким чином, право не сплачувати єдиний
внесок поширюється лише на осіб, прямо
перерахованих в аналізованій нормі −?
пенсіонерів за віком або інвалідів, які
отримують відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу. Це право не
поширюється на пенсіонерів за вислугою
років, в тому числі, на тих які досягли
пенсійного віку для пенсії за віком.

Пенсія за віком є одним із видів
пенсійного страхування, і здійснюється
за рахунок коштів, що надходять від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до відповідних
страхових фондів, які не зараховуються
до Державного бюджету України. Саме з
цих фондів покриваються витрати на
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи, допомогу на поховання
пенсіонерів за віком тощо.

На відміну від пенсій за віком, правила
призначення пенсій за вислугу років
регламентується Законом № 2262-ХІІ.

Статтею 8 зазначеного Закону
передбачено, що виплата пенсій, у тому
числі додаткових пенсій, доплат,
надбавок та підвищень до них,
компенсаційних виплат, встановлених
законодавством, звільненим із служби
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей забезпечується за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

За змістом статті 7 Закону № 2262-ХІІ
встановлено, що військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, які одночасно мають право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором.

Отже, зазначеним Законом фактично
визнається той факт, що пенсії
передбачені Законом № 1058-ІV та Законом
№ 2262-ХІІ є різними державними пенсіями.
Різниця при цьому обумовлюється
юридичними та фактичними підставами
призначення цих видів пенсій та
джерелами фінансування.

Ураховуючи вищенаведене, колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України на підставі аналізу
зазначених норм права дійшла висновку,
що положення частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VІ не розповсюджується на
осіб, які отримують пенсію за вислугу
років призначену відповідно до Закону
№ 2262-XII, не дивлячись на можливе
досягнення ними загального пенсійного
віку необхідного для пенсії за віком.

За таких обставин, висновок суду
касаційної інстанції у справі, що
розглядається, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

У постанові Верховного Суду України
від 15 квітня 2014 року (справа №
21-59а14) проведено аналіз положень пункту
4 частини першої та частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VІ, статті 26 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статей 1, 12 Закону №
2262-ХІІ та висловлено правову позицію
про те, що ФОП, яким призначено пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
№ 2262-ХІІ і які обрали спрощену систему
оподаткування, не звільняються від
сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VІ.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_12 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді: М.І.
Гриців М.Б. Гусак
О.А. Коротких
О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко П.В.
Панталієнко О.Б.
Прокопенко І.Л. Самсін
О.О. Терлецький