Справа № 522/8051/14-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/8051/14-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Івченко В.Б.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Єршової
А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
постанову Приморського районного суду
м.Одеси від 10 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради,
комунального підприємства «Міське
агентство з приватизації житла»
Одеської міської ради, третя особа
Орган опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання нечинним
розпорядження органу приватизації і
свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 звернулися до Приморського
районного суду м.Одеси з
адміністративним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради,
комунального підприємства «Міське
агентство з приватизації житла»
Одеської міської ради про визнання
нечинними розпорядження Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради №167700
від 11.10.2002р. та свідоцтва про право
власності на житло від 11.10.2002р., згідно
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали
власниками 174/1000 частин квартири
АДРЕСА_1 (в рівних частках).

Позов обґрунтовували тим, що
оскаржувані розпорядження та
свідоцтво порушують житлові права
позивачів, оскільки кімната, куди
вселився ОСОБА_2, є прохідною і вхід до
кімнати площею 27,8 кв.м., що належить
сім'ї ОСОБА_6, здійснюється впродовж
багатьох років з моменту вселення з 1964
року лише через тамбур (коридор), який
було відгороджено з частини кімнати
ОСОБА_2, тому спільне володіння та
користування житловими кімнатами
фактично неможливо для співвласників.
Загальна площа квартири, зазначена у
виданому ОСОБА_2 свідоцтві на право
власності на житло від 11.10.2002р., не
відповідає дійсним розмірам жилих та
підсобних приміщень квартири, які
знаходилися у фактичному користуванні
відповідача.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 10 вересня 2014 року позов
задоволено.

Визнано нечинним розпорядження
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради №167700 від 11.10.2002р. та
свідоцтво про право власності на житло
від 11.10.2002р., згідно якого ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 стали власниками 174/1000 частин
квартири АДРЕСА_1.

Приймаючи вказане рішення суд першої
інстанції виходив з того, що видане
органом приватизації розпорядження
ухвалене з численними порушеннями норм
діючого на той час законодавства, а
тому таке розпорядження та видане на
його підставі свідоцтво про право
власності на житло, є незаконними.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати рішення суду першої
інстанції, як таке, що прийняте з
неповним з'ясуванням обставин справи,
та прийняти нову постанову, якою позов
залишити без задоволення. В своїй
скарзі апелянти зазначають, що суд
безпідставно поновив позивачам строк
звернення з позовом до суду, оскільки
про наявність оскаржуваних
розпорядження та свідоцтва останні
знали відразу ж по їх прийняттю і з
аналогічним позовом вже зверталися до
суду в 2010 році, в задоволенні якого їм
було відмовлено. Також, на думку
апелянта, судом не враховано наявність
судових рішень щодо спірної квартири,
якими підтверджується безпідставність
заявлених вимог в рамках даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
постанову суду від 10 вересня 2014 року
слід скасувати, а позов позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без
розгляду з огляду на наступне.

Предметом спору в справі, що
розглядається, є законність
розпорядження Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради №167700
від 11.10.2002р. та свідоцтва про право
власності на житло від 11.10.2002р., згідно
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали
власниками 174/1000 частин квартири
АДРЕСА_1 (в рівних частках).

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З позовом про скасування розпорядження
та свідоцтва від 11.10.2002р. позивачі
звернулися до суду 07.05.2014р., тобто з
порушенням строків, встановлених ст.99
КАС України.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_4 зазначив,
що про наявність оскаржуваних
розпорядження Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради №167700
від 11.10.2002р. та свідоцтва про право
власності на житло від 11.10.2002р. він
дізнався в 2002 році, одразу ж по їх
винесенню.

Більше того, з матеріалів справи
вбачається, що 06.12.2002р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було укладено договір
дарування, за умовами якого ОСОБА_2
подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар 174/2000
частин п'ятикімнатної квартири
спільного заселення АДРЕСА_1, загальною
площею 168,5 кв.м., житловою - 99,6 кв.м. У
вказаному договорі зазначено, що
зазначена квартира належить Дарителю
на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого 11.10.2002р.
УЖКГ виконкому Одеської міської ради.
(а.с. 12)

Зазначене, на думку колегії суддів,
підтверджує обізнаність ще в грудні 2002
року ОСОБА_3 про наявність свідоцтва
про право власності на житло від
11.10.2002р., законність видання якого є
предметом даного спору.

В матеріалах справи міститься лист
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз від
07.05.2004р. та висновок експертизи №190 від
07.05.2004р., з якого вбачається, що 18.11.2003р.
ухвалою Приморського районного суду
м.Одеси було призначено експертизу у
справі за позовом прокурора
Приморського району м.Одеси в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до Одеського міського агентства
по приватизації житла, ОСОБА_2, ОСОБА_1
про визнання недійсними розпорядження
органу приватизації та свідоцтва про
право власності. (а.с. 23-28)

Тобто, законність розпорядження
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради №167700 від 11.10.2002р. та
свідоцтва про право власності на житло
від 11.10.2002р. було предметом судового
розгляду ще в 2003 році, що також
підтверджує висновки колегії суддів
про обізнаність позивачів про
наявність оскаржуваних ними актів
значно раніше до звернення їх в травні
2014 року до Приморського районного суду
м.Одеси з даним позовом.

З матеріалів справи, також, вбачається,
аналогічний позов щодо оскарження
розпорядження та свідоцтва від 11.10.2002р.
вирішено постановою Приморського
районного суду м.Одеси від 21.04.2010р. у
справі №2-1840/2010, якою відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до Одеського міського
агентства по приватизації житла,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання недійсними
розпорядження органу приватизації та
свідоцтва про право власності. Вказане
рішення набрало законної сили і ним
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була
приватизована на законних підставах і
порушень щодо порядку приватизації
житла не встановлено. (а.с.77-83)

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

При поданні позову до Приморського
районного суду м.Одеси позивачі не
заявляли клопотання про поновлення
строків звернення з позовом до суду, а
також не зазначали поважних причин для
цього.

Оскаржуваною постановою суд поновив
строк звернення з позовом до суду без
відповідного правового обґрунтування
таких висновків. Питання щодо строків
під час відкриття провадження у справі
та підготовки її до судового розгляду
судом першої інстанції не
вирішувалося.

На підставі зазначених обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
слід залишити без розгляду на підставі
п.9 ч.1 ст.155 КАС України у зв'язку з
пропуском позивачами строку звернення
до суду та відсутністю поважних причин
для його поновлення.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду та
залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.ст. 155 ч.1 п.9, 195, 196, 198 ч.1 п.4,
203 ч.1, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м.Одеси від 10 вересня 2014 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради, комунального
підприємства «Міське агентство з
приватизації житла» Одеської міської
ради про визнання нечинним
розпорядження органу приватизації і
свідоцтва про право власності -
залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено
12.12.2014р.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.

.