Справа № 826/15658/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовом Публічного акціонерного
товариства «УКРНАФТА»доДержавної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській областіпровизнання
протиправним Наказу від 28 серпня 2014
року № 1919, визнання протиправними дій
та визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
СПРАВИ:
13 жовтня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство «УКРНАФТА» (далі - ПАТ
«УКРНАФТА», позивач) з
адміністративним позовом про:
- визнання протиправним Наказу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (далі
- ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавській області, відповідач) про
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки від 28.08.2014 р.
№ 1919;
- визнання протиправними дій ДПІ у м.
Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській
області по проведенню з 29.08.2014 р. по
04.09.2014 р. документальної позапланової
невиїзної перевірки платника податків
- НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ
«УКРНАФТА», відповідального за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання Договору №
999/97 про спільну інвестиційну і
виробничу діяльність, не пов'язану із
створенням юридичної особи від 24.12.1997
р., податковий номер 403739509;
- визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській
В обґрунтування своїх вимог щодо
визнання протиправним наказу та
протиправними дій позивач зазначає, що
у платника не було можливості заявити
про недопуск контролюючого органу до
проведення перевірки, оскільки
відповідачем була проведена невиїзна
Крім того, на думку позивача,
розпорядчі документи (наказ № 1919 від
28.08.2014 р. та повідомлення № 927 від 28.08.2014
р.) не містять підстав для проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки, а лише посилання на норми
Податкового кодексу України.
Як наслідок, позивач вважає, що
відповідач в порушення приписів пп. 78.1.1
п. 78.1 ст. 78 ПК України, незважаючи на
отримання від платника податків
пояснень та їх документальних
підтверджень не в повному обсязі,
провів документальну позапланову
невиїзну перевірку, з підстав чого, дії
відповідача по проведенню такої
перевірки є також протиправними.
Крім того, на думку позивача, винесене
податкове повідомлення-рішення є
таким, що не ґрунтується на фактичних
обставинах та нормах чинного
Позивач зазначає, що відповідач,
продублювавши нічим не доведені
висновки акту іншого контролюючого
органу стосовно контрагента позивача -
ТОВ «БК «Гефест Альянс», зробив
необґрунтовані припущення, що
взаємовідносини зі своїм контрагентом
платник податків декларував з метою
штучного формування податкового
кредиту, без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались
На переконання позивача, не
допускається відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних припущень
перевівряючими, які не мають
підтверджених доказів, та різного роду
висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання.
Як наслідок, позивач вважає, що
висновки викладені в акті перевірки
базуються на припущеннях та неналежних
доказах, посилання в ньому на порушення
вимог діючого законодавства
безпідставне та неправомірне, фактичне
виконання господарських зобов'язань
між ПАТ «УКРНАФТА» та його
контрагентом (ТОВ «БК «Гефест Альянс»)
підтверджено наданими до перевірки
первинними документами, а тому, на
переконання позивача, твердження
контролюючого органу про те, що
правочини, здійсненні між позивачем та
його контрагентом, здійсненні без
волевиявлення уповноважених осіб обох
підприємств, суперечить чинному
законодавству України та є
Також, позивач звертає увагу на те, що
на даний час жоден із договорів, що були
укладені платником податку з його
контрагентом за весь час діяльності, не
віднесені законом до нікчемних, як і
відсутні судові рішення про визнання
Крім того, позивач зазначає, що жодним
законодавчим актом не передбачено
відповідальності однієї особи за дії
(бездіяльність) іншої особи, а тому в
разі порушення законодавства
контрагентом, негативні наслідки
юридичної відповідальності мають
наступати саме для цього контрагента.
Позивач зазначає, що господарські
операції між ним та ТОВ «БК «Гефест
Альянс» мали реальний характер, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.
Згідно витягів з Єдиного реєстру
податкових накладних, податкові
накладні, що були виписані
контрагентом позивача, були
зареєстрованими в порядку і строки,
передбачені чинним законодавством.
Також, в період здійснення позивачем
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«БК «Гефест Альянс», останній
перебував на обліку в ЄДРЮОФОП, в
ЄДРПОУ, в ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.
На переконання позивача, висновки
контролюючого органу, викладені в акті
перевірки ПАТ «УКРНАФТА», не
відповідають дійсності та фактичним
обставинам, жодним чином не
підтверджені, суперечать первинним
документам, що містять відомості про
господарські операції, які
підтверджують та фіксують факти
здійснення операцій між підприємством
позивача та ТОВ «БК «Гефест Альянс».
За вказаних обставин, позивач вважає,
що податкове повідомлення-рішення №
таке, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги повністю
підтримали та просили їх задовольнити.
Контролюючий орган подав заперечення
на адміністративний позов, в яких
зазначає, що відповідно до обставин,
передбачених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, керівником суб'єкта владних
повноважень прийнято рішення про
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача.
Також, на переконання контролюючого
органу, він під час проведення
позапланової невиїзної документальної
перевірки суб'єкта господарювання діяв
у чіткій відповідності до приписів
норм чинного законодавства, оскільки
норми ПК України не встановлюють
вимоги щодо завчасного направлення
документів (наказу № 1919 від 28.08.2014 р. та
повідомлення № 927 від 28.08.2014 р.), а лише
містять умову для початку проведення
перевірки - «...надіслання платнику
податків рекомендованим листом із
повідомленням про вручення...».
Встановлена Податковим кодексом
України умова повністю виконана ДПІ у
м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській
Крім того, відповідач зазначає, що
враховуючи висновки акту іншого
контролюючого органу (ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) стосовно ТОВ «БК «Гефест
Альянс», та враховуючи норми
законодавчих актів, документи по
взаємовідносинах ТОВ «БК «Гефест
Альянс» з ПАТ «УКРНАФТА» складені
всупереч вимогам діючого
законодавства України, в зв'язку з чим
не має можливості підтвердити факт
здійснення господарських операцій та
немає підстав для включення ПАТ
«УКРНАФТА» до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
вартості виконаних робіт, оформлених
як виконаних вказаним вище
За таких обставин, відповідач вважає,
що на підставі виявлених порушень,
контролюючим органом правомірно
проведено перевірку та прийнято
податкове повідомлення-рішення.
В наданих запереченнях, представник
відповідача просить в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі, в судовому засіданні проти
задоволення адміністративного позову
представник відповідача заперечував.
В судовому засіданні 20 листопада 2014
року, в зв'язку з поданням
представником позивача клопотання про
розгляд справи за його відсутності від
19.11.2014 р. № 10/2381, на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ухвалив розглянути справу
в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -
Публічне акціонерне товариство
«УКРНАФТА» (ідентифікаційний код
юридичної особи 00135390) зареєстроване
Вказане товариство розташоване за
Несторівський, будинок 3-5 (Виписка з
ЄДРЮОФОП серії АГ № 870265).
Нафтогазовидобувне управління
«Полтаванафтогаз» (ідентифікаційний
код суб'єкта господарювання 22525915)
Публічного акціонерного товариства
«Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА») за
організаційно-правовою формою є філією
(інший відокремлений підрозділ) без
права юридичної особи, головне
підприємство - ПАТ «УКРНАФТА», яке
Київський район, вулиця Монастирська,
будинок 12 (Довідка з ЄДРПОУ серії АА №
НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
взято на податковий облік в органах
державної податкової служби 26.02.1998 р. за
№ 9, на час перевірки та станом на дату
підписання акту перевірки суб'єкт
господарювання перебував на обліку в
ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавській області.
Згідно Свідоцтва № 200037968 від 06.04.2012 р.
НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
є платником податку на додану вартість
Договір про спільну інвестиційну
діяльність за участю іноземного
інвестора № 999/97 від 24.12.1997 р. (далі - ДСД)
зареєстрований розпорядженням
Виконавчого комітету Полтавської
міської ради 24.12.1997 р. за № 999/97.
Договір № 999/97 від 24.12.1997 р. «Про спільну
інвестиційну і виробничу діяльність,
не пов'язану із створенням юридичної
особи з освоєння та розробки
Андріяшівського газоконденсатного
родовища», створений ґрунтуючись на
положеннях Закону України «Про режим
іноземного інвестування», який
прийнятий Верховною Радою України і
введений в дію 19 березня 1996 року,
зареєстрований в Управлінні
зовнішньоекономічних зв'язків
Полтавської обласної державної
адміністрації за № 1353-014 К від 23.02.1998 р.
НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
є відповідальне за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання Договору про спільну
інвестиційну діяльність за участю
іноземного інвестора № 999/97 від 24.12.1997
р., керівником (директором) є ОСОБА_1
(призначений згідно з наказом № 177-К від
22.07.2005 р.). Посадові особи виконують
обов'язки на підставі Довіреностей, які
видаються ПАТ «УКРНАФТА» один раз на
рік та компанією «Momentum Enterprises (Estern Europe)
limited» (Кіпр) - щомісячно.
Інформація про види діяльності, які
мало право здійснювати НГВУ
«Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
(22525915), відповідальний за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору № 999/97 «Про спільну
інвестиційну і виробничу діяльність,
не пов'язану із створенням юридичної
особи з освоєння та розробки
Андріяшівського газоконденсатного
родовища» від 24.12.1997 р. за період, що
перевірявся, які воно фактично
здійснювало - 11.10.2 Добування природного
05 березня 2014 року Управляючому СІД між
ПАТ «УКРНАФТА» та компанією «Momentum
Enterprises» (Estern Europe) LTD, за Договором № 999/97
від 24.12.1997 р. ОСОБА_1 контролюючим
органом було направлено запит «Про
надання інформації» від 05.03.2014 р. №
2908/10/16-01-15-03-26, яким останньому
пропонувалось протягом 10 робочих днів
з дня надходження запиту, надати копії
вказаних в запиті документів та
У відповідь на вказаний запит
Управляючим по Договору № 999/97 від
24.12.1997 р. ОСОБА_1 підготовлено та
направлено листа «Про надання
пояснення та документального
підтвердження» від 20.03.2014 р. № 09/04-1495 з
28 серпня 2014 року на адресу суб'єкта
господарювання (надійшов 01.09.2014 р. за вх.
№ 2082) контролюючим органом було
направлено запит «Про надання
документів» від 28.08.2014 р. №
додатково до відповіді від 20.03.2014 р. №
09/04-1495 «Про надання пояснення та
документального підтвердження» по
взаємовідносинах з ТОВ «БК «Гефест
року надати вказані в запиті документи.
Інформацію необхідно було надати у
найкоротші терміни на адресу ДПІ у м.
супроводження особливо важливих
перевірок, кім. 404.
У відповідь на вказаний запит
Управляючим СІД № 999/97-Начальником НГВУ
«Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
ОСОБА_1 підготовлено та направлено
листа від 02.09.2014 р. № 08-4567.
Крім того, судом встановлено, що 28
серпня 2014 року Начальником ДПІ у м.
Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській
області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із
змінами та доповненнями) прийнято
Наказ «Про проведення позапланової
невиїзної документальної перевірки
НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА»
(22525915), відповідальний за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання Договору № 999/97 «Про спільну
інвестиційну і виробничу діяльність,
не пов'язану із створенням юридичної
особи з освоєння та розробки
Андріяшівського газоконденсатного
родовища» від 24.12.1997 р., 9» № 1919 (далі - Наказ № 1919), на
підставі якого, головному державному
ревізору-інспектору відділу перевірок
з окремих питань управління
податкового аудиту необхідно провести
позапланову документальну невиїзну
перевірку НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ
«УКРНАФТА» (22525915), відповідальний за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання Договору №
999/97 «Про спільну інвестиційну і
виробничу діяльність, не пов'язану із
створенням юридичної особи з освоєння
та розробки Андріяшівського
газоконденсатного родовища» від 24.12.1997
з ТОВ «БК «Гефест Альянс», за серпень 2013 року, ТОВ «КИЇВ
квітень 2014 року терміном 5 робочих днів
На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п.
78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами
та доповненнями) та Наказу № 1919 від
28.08.2014 р. контролюючим органом
оформлено повідомлення № 927 від 28.08.2014
р. (далі - Повідомлення № 927).
Вказані вище копія Наказу № 1919 та
Повідомлення № 927 надійшли на адресу
суб'єкта господарювання « 01» вересня 2014
року разом з запитом відповідача «Про
надання документів» від 28.08.2014 р. №
В період з 29.08.2014 р. по 04.09.2014 р. ДПІ у м.
Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку НГВУ
«Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта»
(22525915), відповідальний за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору № 999/97 «Про спільну
інвестиційну і виробничу діяльність,
не пов'язану із створенням юридичної
особи з освоєння та розробки
Андріяшівського газоконденсатного
родовища» від 24.12.1997 р. (податковий
номер 403739509) по взаємовідносинах з ТОВ
серпень 2013 р., ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД
2014 р., за результатами якої складено Акт
№ 5099/16-01-22-02-10/403739509 від 11 вересня 2014 року
(далі - Акт № 5099/16-01-22-02-10/403739509).
В ході перевірки контролюючим органом
встановлено порушення вимог п. 198.1, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ із
змінами та доповненнями, в результаті
чого встановлено завищення суми
податкового кредиту на суму 33 235 000,00 в
т.ч. за серпень 2013 року на суму 33 235 000,00
грн. по взаємовідносинах з ТОВ «БК
призвело до заниження позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного періоду (Р.18
декларації) та заниження Р.25
декларації: сума податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню за
серпень 2013 р. на суму 33 235 000,00 грн. за
рахунок завищення податкового кредиту
по взаємовідносинах з ТОВ «БК «Гефест
01 жовтня 2014 року ДПІ у м. Полтаві ГУ
Міндоходів у Полтавській області, на
підставі Акта перевірки №
5099/16-01-22-02-10/403739509 від 11.09.2014 р., прийняла
податкове повідомлення-рішення форми
54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до
п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та
доповненнями) за порушення вимог п. 198.1,
п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 41 656 250,00 грн., з
якої сума грошового зобов'язання за
основним платежем складає 33 325 000,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 8 331 250,00 грн.
Незгода з вказаними вище Наказом
відповідача № 1919, податковим
діями по проведенню перевірки
обумовила позивача звернутись до суду.
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд частково
погоджується з доводами Публічного
акціонерного товариства «УКРНАФТА»,
виходячи з наступного.
Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» від 15.05.2003 р. № 755-IV
(далі - Закон № 755-IV), Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерством фінансів
України від 24.05.1995 р. № 88, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 р. за № 168/704 (далі -
Положення № 88).
Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в
редакції, чинній на момент винесення
оскаржуваного наказу) визначено, що
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Відповідно до пп. пп. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20
ПК України контролюючі органи мають
право: проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення; запитувати
та вивчати під час проведення
перевірок первинні документи, що
використовуються в бухгалтерському
обліку, регістри, фінансову,
статистичну та іншу звітність,
пов'язану з обчисленням і сплатою
податків, зборів, платежів, виконанням
вимог законодавства, контроль за
додержанням якого покладено на
Згідно з п. 73.3 ст. 73 ПК України
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.
Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав: 1) за результатами аналізу
податкової інформації, отриманої в
установленому законом порядку,
виявлено факти, які свідчать про
порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу; 3) виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків; 4) щодо платника податків
подано скаргу про ненадання таким
платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної; 5) у разі проведення
зустрічної звірки; 6) в інших випадках,
визначених цим Кодексом.
Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.
Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.
Інформація на запит контролюючого
органу надається Національним банком
України, іншими банками безоплатно у
порядку і обсягах, встановлених
Законом України «Про банки і
банківську діяльність».
Порядок отримання інформації
контролюючими органами за їх письмовим
запитом визначається Кабінетом
В статті 75 ПК України визначені види
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.
Статтею 78 ПК України встановлено
порядок проведення документальних
позапланових перевірок.
Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин, зокрема:
- за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту (пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України).
Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.
Згідно з п. 78.8 ст. 78 ПК України порядок
оформлення результатів документальної
позапланової перевірки встановлено
статтею 86 цього Кодексу.
У відповідності до п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.
Пунктом 86.3 ст. 86 ПК України визначено,
що акт (довідка) документальної виїзної
перевірки, що визначено статтями 77 і 78
цього Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючого органу, які
проводили перевірку, та реєструється у
контролюючому органі протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або
його законних представників від
підписання акта (довідки) посадовими
особами контролюючого органу
складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Один
примірник акта або довідки про
результати виїзної планової чи
позапланової документальної перевірки
у день його підписання або відмови від
підписання вручається або
надсилається платнику податків чи його
законному представнику.
Відмова платника податків або його
законних представників від підписання
акта перевірки або отримання його
примірника не звільняє платника
податків від обов'язку сплатити
визначені контролюючим органом за
результатами перевірки грошові
У разі відмови платника податків або
його законних представників від
отримання примірника акта або довідки
про результати перевірки або
неможливості його вручення та
підписання у зв'язку з відсутністю
платника податків або його законних
представників за місцезнаходженням
такий акт або довідка надсилається
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 58 цього Кодексу
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень. У зазначених у
цьому абзаці випадках контролюючим
органом складається відповідний акт.
У відповідності до п. 86.7 ст. 86 ПК України
у разі незгоди платника податків або
його законних представників з
висновками перевірки чи фактами і
даними, викладеними в акті (довідці)
перевірки, вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
У разі якщо платник податку виявив
бажання взяти участь у розгляді його
заперечень до акта перевірки,
контролюючий орган зобов'язаний
повідомити такого платника податків
про місце і час проведення такого
розгляду. Таке повідомлення
надсилається платнику податків не
пізніше наступного робочого дня з дня
отримання від нього заперечень, але не
пізніше ніж за два робочих дні до дня їх
Участь керівника відповідного
контролюючого органу (або
уповноваженого ним представника) у
розгляді заперечень платника податків
до акта перевірки є обов'язковою. Такі
заперечення є невід'ємною частиною
акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
контролюючого органу (або його
заступником) з урахуванням результатів
розгляду заперечень платника податків
(у разі їх наявності). Платник податків
або його законний представник може
бути присутнім під час прийняття
такого рішення.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до контролюючого органу за
основним місцем обліку платника
податків), а за наявності заперечень
посадових осіб платника податків до
акта перевірки приймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

Приписами п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Стосовно позовних вимог позивача про
визнання протиправним Наказу від 28.08.2014
р. № 1919 та визнання протиправними дій
по проведенню перевірки, суд зазначає,
що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Отже, судовому захисту підлягають лише
ті права та інтереси юридичної особи,
які порушенні рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єктів владних
повноважень.

У той же час, визнання протиправним
Наказу ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавській області № 1919 від 28.08.2014 р.
про проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки НГВУ
«Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» за
умови її проведення (складений за її
наслідками акт та прийнято податкове
повідомлення-рішення) та визнання
протиправними дій відповідача по
проведенню перевірки не буде мати
наслідком поновлення порушених, на
думку позивача, охоронюваних законом
прав та інтересів, оскільки у сфері
податкових правовідносин, виникнення у
платника податків податкового
обов`язку зумовлюється, зокрема,
винесенням за результатами
контролюючих заходів податкових
повідомлень-рішень, якими зменшується
(збільшується) суми грошового
зобов`язання платника податків,
бюджетного відшкодування, від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, інших рішень, якими
встановлюються факти наявності
податкових правопорушень та
застосовуються відповідні наслідки
(рішення про відмову у прийнятті
податкової декларації, анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість, застосування
адміністративного арешту майна тощо).

За вказаних обставин, суд приходить до
переконання, що в задоволенні
зазначених вище вимог має бути
відмовлено.

Разом з тим, вирішуючи вимоги позивача
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 01.10.2014
року, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи було
встановлено, що між ПАТ «УКРНАФТА» та
компанією «Моментум Ентерпрайзис
(Інтерн Юроп) Лтд», інтереси яких на
підставі договору № 999/97, довіреності
ПАТ «УКРНАФТА» № юр-784/д від 13.12.2012 р. та
довіреності «Моментум Ентерпрайзис
(Інтерн Юроп) Лтд» № б/н від 08.01.2013 р.
представляє начальник НГВУ
«Полтаванафтогаз» Уповноважений СІД
ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ «БК «Гефест
Альянс» (Виконавець) 21 березня 2013 року
було укладено чотири договори на
створення (передачу) науково-технічної
продукції №№ 21/03-1, 21/03-2, 21/03-3, 21/03-4.

На підтвердження факту виконання робіт
позивачем були надані належним чином
оформлені акти прийому-передачі
виконаних робіт від 30.08.2013 р. (4 шт.) та
надано банківську виписку за 09.12.2013 р.,
згідно інформації, що міститься в ній
вбачається, що платіжними дорученнями
від 09.12.2013 р. № 179 за виконану роботу по
вказаним вище договорам були
перераховані кошти в розмірі 49 830 000
грн., в тому числі сплачена сума ПДВ - 8 305
000,00 грн., № 178 - 49 770 000,00 грн., в тому числі
сплачена сума ПДВ - 8 295 000,00 грн., № 177 - 49
950 000,00 грн., в тому числі сплачена сума
ПДВ - 8 325 000,00 грн., № 176 - 49 860 000,00 грн., в
тому числі сплачена сума ПДВ - 8 310 000,00
грн.

Окрім цього, суду були надані належним
чином оформлені податкові накладні від
30.08.2013 р. №№ 1269, 1270, 1271, 1272, зареєстровані
в Єдиному реєстрі податкових
накладних, що підтверджується витягом
з ЄРПН № 16141026 від 16.09.2014 р.

Крім того, судом встановлено, що на час
їх видачі контрагент мав необхідний
обсяг податкової правосуб'єктності та
був зареєстрованим платником податку
на додану вартість.

Як встановлено, відповідач,
обґрунтовуючи порушення вимог
податкового законодавства зазначеним
вище суб'єктом господарювання
посилався на дані акту ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «БК «Гефест
Альянс», код за , щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013
р.» від 14.08.2014 р. № 387/26-52-22-03-14/37312719 та
через ненадання до перевірки
документів, зазначених у п. 5 Технічних
завдань на створення науково-технічної
продукції (заключних звітів про
виконану НДР) виходив з того, що
перевіркою факту придбання послуг
встановлено не було.

Як вбачається з акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «БК
«Гефест Альянс», код за ,
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013
р.», його було складено через те, що
зустрічну звірку неможливо провести у
зв'язку з тим, що відповідно до ІС
«Податковий блок» стан платника
податків - 9 направлено повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням,
а при формуванні його висновків було
використано податкову інформацію
отриману від інших органів доходів і
зборів.

При цьому, суд звертає увагу, що
незнаходження контрагента за
місцезнаходженням, порушення ним норм
податкового законодавства не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
податку на додану вартість та
формування витрат з податку на
прибуток підприємств у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого права та має необхідні
документальні підтвердження цьому,
оскільки ПК України не ставить право
платника податку на додану вартість на
податковий кредит та на формування
витрат в залежність від дій або
бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. В разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи.

Чинне законодавство не зобов'язує
платника податків перевіряти
безпосереднього контрагента на
предмет виконання ним вимог
податкового законодавства та його
безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Саме така позиція Вищого
адміністративного суду України
викладена в ухвалі від 19 червня 2013 року
у справі №К/9991/63643/12.

Така ж позиція Вищого
адміністративного суду України була
підтверджена в ухвалі від 30 січня 2014
року у справі № К/800/29212/13, відповідно до
якої чинне законодавство не ставить
умову виникнення податкових
зобов'язань платника в залежність від
стану податкового обліку його
контрагента, фактичного знаходження
його за місцем реєстрації та наявності
чи відсутності основних фондів у
останнього. Тому в разі не встановлення
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху коштів, яка б
могла свідчити про узгодженість дій
платника податків та його
постачальника для одержання платником
незаконної податкової вигоди, останній
не може зазнавати негативних наслідків
діянь інших осіб, що перебувають поза
межами його впливу. При цьому такий
підхід узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини.

Окрім цього, суд звертає увагу на той
факт, що вказаним актом засвідчується
лише факт неможливості проведення
зустрічної зірки зазначеного
товариства, відображені в ньому
відомості не ґрунтуються на
дослідженні первинних
фінансово-господарських відносин з
ДСД, а звірка не мала на меті
підтвердження факту господарських
відносин з останнім.

У зв'язку із викладеним, суд не може
прийняти вказаний доказ, як належний,
що підтверджує доводи відповідача про
порушення ДСД вимог чинного
законодавства.

Судом також оцінено наявний в
матеріалах справи витяг з
кримінального провадження № 0000033
від 11.11.2014 р. Втім, суд зазначає, що в
силу приписів ч. 4 ст. 72 КАС України, лише
вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою. Таких
вироків відповідачем надано не було.

Крім того, з метою підтвердження
реальності господарських операцій, що
мали місце з ТОВ «БК «Гефест Альянс»,
позивачем були надані суду ксерокопії
звітів, а саме: ксерокопія звіту
«Аналіз стану розробки горизонту В-15
Андріяшівського родовища»; ксерокопія
звіту «Моніторинг стану розробки та
прогноз рівнів видобутку
Андріяшівського родовища»; ксерокопія
звіту «Геолого-промисловий аналіз для
оцінки запасів
Рудівсько-Червонозаводського
родовища»; ксерокопія звіту
«Моніторинг стану розробки та прогноз
рівнів видобутку
Рудівсько-Червонозаводського
родовища»; які підтверджують факт
надання ДСД послуг Товариством з
обмеженою відповідальністю «БК
«Гефест Альянс» в повному обсязі.

У той же час суд зазначає, що ненадання
таких звітів суб'єкту владних
повноважень під час проведення
перевірки не може бути підставою для
позбавлення платника податку права на
податковий кредит та визначення
податкових зобов'язань з ПДВ, оскільки
інші надані документи за вказаних вище
обставин були достатніми та такими, що
не викликають сумніву в реальності
здійснення господарських операцій.

Як наслідок, наявні в матеріалах справи
податкові накладні, розрахункові
(платіжні) документи, в силу вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, є первинними
документами та мають всі необхідні
встановлені нормами чинного
законодавства обов'язкові реквізити.

Докази того, що вказані документи не
мають юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними на
момент розгляду вказаної справи -
відсутні.

Таким чином, за вказаних обставин, суд
приходить до висновку про вчинення
суб'єктом господарювання в
перевіряємому періоді
фінансово-господарської діяльності в
рамках звичайної господарської
діяльності.

Водночас, доводи контролюючого органу
в обґрунтування своєї позиції є
припущеннями, які не є доведеними
належними доказами.

Відсутність доведення факту
правопорушення та неналежна оцінка
міжгосподарських відносин призвела до
невідповідності висновків
контролюючого органу фактичним
обставинам справи.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як визначено частиною другою статті 8
КАС України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі
«БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №
3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню.

Аналогічні висновки Європейський Суд з
прав людини виклав у справі «Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії».

З наведених рішень вбачається, що при
розгляді даної категорії справ
Європейський Суд з прав людини
виходить з того, що держава в особі
податкових органів може і повинна
вживати заходів для недопущення та/або
зупинення зловживань у сфері сплати
податку на додану вартість та
бюджетного відшкодування, але відмова
у бюджетному відшкодуванні платнику
податків, який добросовісно виконав
свої зобов'язання перед бюджетом і
виконав всі передбачені національним
законодавством умови для отримання
такого відшкодування, тільки на тій
підставі, що податковий орган не
встановив сплати податку на додану
вартість з боку постачальника та/або
його контрагентів у ланцюгу, за умови
відсутності шахрайських дій з боку
отримувача відшкодування, на думку
Європейського Суду з прав людини,
порушує права такого платника
податків.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК
України, відповідальність платника
податків у вигляді застосування
штрафних (фінансових) санкцій можлива
лише за умови вчинення ним порушень,
визначених законами з питань
оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України
передбачено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Відтак, збільшення суб'єкту
господарювання суми грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) у
розмірі 33 325 000,00 грн. та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
у розмірі 8 331 250,00 грн., що в сумі складає
41 656 250,00 грн. було здійснено
відповідачем протиправно, у зв'язку із
чим податкове повідомлення-рішення від
01 жовтня 2014 року № підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічній, повній та
об'єктивній оцінці всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень, з
урахуванням обставин зазначених вище,
суд прийшов до переконання про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн. з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «УКРНАФТА»
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 01
жовтня 2014 року № .

3. В задоволенні решти позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«УКРНАФТА» відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «УКРНАФТА»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень 20
коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко