Справа № 2а-820/6937/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/14067/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Пономаренка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пересувна
механізована колона №1" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
визнання дій незаконними та скасування
постанов,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пересувна
механізована колона №1" звернулось з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про визнання дій
незаконними та скасування постанов від
30 травня 2013 року № 791-П та № 791/1.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області від 30 травня 2013
року № 791-П; в цій частині прийнято нове
рішення про задоволення позову; в іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушенням цим судом
норм матеріального та процесуального
права, просив його скасувати, а рішення
суду першої інстанції залишити в силі.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
в межах ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Судами встановлено, що 23 травня 2013 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області проведено планову
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, за
результатами якої складено акт № 791-А
про встановлені порушення.

23 травня 2013 року відповідачем складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, у якому
зазначено, що відповідальність за
встановлені правопорушення
передбачена п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", а розгляд справи про
правопорушення відбудеться об 11 год. 15
хв. 30 травня 2013 року.

Одночасно, 23 травня 2013 року,
відповідачем винесено припис № 791-П про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, згідно
якого позивачу необхідно усунути
встановлені порушення в строк до 01
серпня 2013 року.

30 травня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області винесено спірні
постанови про накладення штрафу у
сфері містобудівної діяльності.

Постановою № 791/1-П позивача визнано
винним у вчинені правопорушення,
передбаченого пунктом 6 частини 3
статті 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", та
накладено штраф у сумі 20 646 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови № 791-П позивача
визнано винним у вчинені
правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3
ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф у сумі 51 615 грн. 00 коп.,
оскільки будівельні роботи
виконуються з порушенням будівельних
норм, державних стандартів і правил та
затверджених проектних рішень, а саме:

не виконані роботи з влаштування
щебеневої основи з'їздів, що є
порушенням проектних рішень (лист 5 РП
11-21-15-1-АС),

зварні шви мають напливи, звуження,
розриви, що є порушенням п. 2.8.21 ДБН
В.2.6-163-2010 "Конструкції будівель і
споруд. Сталеві конструкції. Норми
проектування, виготовлення і монтажу".

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, щодо
відсутності підстав для задоволення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині, виходив з того, що позивач
надав суду докази на спростування
порушення щодо влаштування щебеневої
основи з'їздів.

Таким чином суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в даному
випадку в частині оскарження постанови
№ 791-П від 30 травня 2013 року відповідно
до ч. 2 ст. 220 КАС України.

Колегія суддів вважає висновок суду
апеляційної інстанції передчасними з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою і не може
виходити за межі позовних вимог.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином обґрунтованим визнається
судове рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для цієї справи чи для
вирішення певного процесуального
питання, висновки суду про встановлені
обставини є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються належними
і допустимими доказами.

Такі висновки кореспондуються з
приписами ст. ст. 206, 207 КАС України, які
судам необхідно дотримуватися під час
ухвалення рішень.

Відповідно до цих статей КАС України
ухвала/постанова складається із
вступної, описової, мотивувальної та
резолютивної частин рішення, в яких має
бути відображено щодо кожної заявленої
вимоги позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 206 КАС України у разі
скасування або зміни судового рішення
суду першої інстанції в ухвалі
зазначається, у чому полягає
незаконність чи необґрунтованість
цього рішення.

Це означає, що судове рішення має
міститись пояснення (мотиви), чому суд
вважає ту чи іншу обставину доведеною
або недоведеною, чому суд врахував одні
докази, але не взяв до уваги інших
доказів, чому обрав ту чи іншу норму
права (закону), а також чому застосував
чи не застосував встановлений нею той
чи інший правовий наслідок. Кожен
доречний і важливий аргумент особи, яка
бере участь у справі, повинен бути
проаналізований і одержати відповідь
суду.

Між тим, як вбачається зі змісту
судового рішення апеляційної
інстанції, суд розглянув справу з
порушенням цих норм, оскільки не дав
оцінки порушенню щодо недоліків
зварних швів, про що встановлено в
оскаржуваній постанові № 791-П від
30 травня 2013 року.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно мати на увазі, що санкція п. 8
ч. 3 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
передбачає фіксований розмір штрафу (у
розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат) незалежно від
кількості вчинених правопорушень, а
тому правильним буде надання оцінки
судом всім порушенням, що передбачає
постанова про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Оскільки під час вирішення справи по
суті судом апеляційної інстанції
допущені порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, то судове рішення
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до частин другої, четвертої
статті 227 КАС України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи; справа направляється
до суду апеляційної інстанції на новий
розгляд, якщо порушення допущені
тільки цим судом.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року скасувати в частині задоволення
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пересувна
механізована колона № 1" про скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області від 30 травня 2013
року № 791-П, а справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
листопада 2013 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: