Справа № 813/5828/13-а
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5828/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Єдинак
за участю представника позивача Рісної
Ю.Б., представника відповідача Дуля Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» до Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі ГУ Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
Приватне підприємство «СЦ-Сервіс-Центр
Стрий» звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що при перевірці позивача
відповідачем не встановлено жодних
обставин виявлених порушень, а лише
зафіксовано факт їх наявності.
Відповідач у акті перевірки взагалі не
покликається на первинні документи, на
підставі яких можна робити висновки
про дотримання сторонами вимог
цивільного та податкового
законодавства. У свою чергу позивачем
до перевірки було надано усі первинні
документи, які відповідають критеріям
первинного документа, є достовірними
та складені за результатами фактичного
здійснення господарської діяльності
позивача, проте вони не були прийняті
до уваги податковим органом. Вказано,
що висновки викладені в акті перевірки
є безпідставними, необґрунтованими та
не відповідають вимогам чинного
законодавства. Посилання відповідача в
акті перевірки на безтоварність
операцій позивача з його контрагентами
здійснено на підставі актів та довідок
контрагентів позивача без врахування
обставин їх складення. Зазначено, що
товарно-транспортна накладна не
призначена для обліку використання
транспортованих товарів у
господарській діяльності покупця, тому
наявність чи відсутність її не може
бути підставою для висновку про
відсутність зв'язку придбаних товарів
із господарською діяльністю покупця.
Вказано, що в акті перевірки податковим
органом не оспорюється та не
заперечується факт використання
поставлених товарів (робіт, послуг) у
власній господарській діяльності
підприємства. Щодо встановлених
порушень, які полягають у заниженні
орендної плати за землю, зазначено, що
Підприємство керувалося укладеними
договорами оренди землі, умовами яких
встановлено конкретний розмір
орендної плати, тому нема підстав для
обрахування розміру орендної плати
виходячи з нових нормативних оцінок
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Щодо нарахованого податку з доходів з
фізичних осіб додатково зазначив, що
податкові зобов'язання з цього податку
нараховані та задекларовані самим
платником податків, згідно з правилами
Податкового кодексу України
вважаються узгодженими, в зв'язку з чим
відповідач не мав права включати суму
узгодженого платником податків
податкового зобов'язання до спірного
податкового повідомлення-рішення.
Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив. Зазначив, що
при перевірці позивача використано
акти перевірок його контрагентів,
якими не підтверджено факти здійснення
господарської діяльності. Про
неможливість проведення господарських
операцій між позивачем та ПП «Пірует»,
ТзОВ «Ново-Ком», ТзОВ «БК АТР Груп», ПП
«Оріал» та ТзОВ «Київбудмонтаж»
свідчить відсутність у контрагентів
позивача основних фондів та виробничих
потужностей, трудових ресурсів,
транспортних засобів, як необхідних
елементів провадження господарської
діяльності. Крім того, позивачем
протягом перевіреного періоду не
подавались декларації з податку на
прибуток підприємства, розрахунок з
орендної плати за землю, а також
порушено касову дисципліну. Вказав, що
повністю підтримує висновки, викладені
в акті перевірки. Просив у задоволенні
Відповідно до статті 55 КАС України
здійснено заміну відповідача на
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Стрийському районі ГУ
Міндоходів у Львівській області.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі факти,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.
Державною податковою інспекцією у
Стрийському районі Львівської області
Державної податкової служби проведено
планову виїзну перевірку Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.03.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
За результатами перевірки встановлено
порушення позивачем підпункту 5.2.1
пункту 5.1, пункту 5.2, підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту
11.2, пункту 11.3 статті 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»; підпунктів 16.1.2, 16.1.3
пункту 16.1 статті 16, пункту 46.1 статті 46,
пунктів 49.1, 49.2, 49.3, 49.18, 49.19 статті 49,
пункту 54.1 статті 54, підпунктів 133.1.1
пункту 133.1 статті 133, пунктів 135.1, 135.2,
підпункту 135.5.1 пункту 135.5 статті 135,
пункту 137.1 статті 137, підпункту 138.1.1
пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.4, пункту
138.6, підпункту 138.8.1 пункту 138.8, підпункту
138.10.2 пункту 138.10 статті 138, підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 144.1
статті 144, підпунктів 145.1.2, 145.1.3, 145.1.4,
145.1.5 пункту 145.1, пунктів 146.1, 146.2, 146.3, 146.11
статті 146, підпункту 153.1.3 пункту 153.1
статті 153 Податкового кодексу України
(далі - ПК України); підпункту 16.1.3 пункту
16.1 статті 16, пунктів 49.1, 49.2, 49.3, 49.18, 49.19
статті 49, пунктів 54.1 статті 54, пункту 2
підрозділу 4 розділу XX ПК України;
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 ПК
України; підпункту 14.1.136 пункту 14.1
статті 14, підпункту 269.1.2 пункту 269.1
статті 269, пунктів 288.1, 288.2, 288.3, 288.4, 288.5
статті 288, пунктів 286.1, 286.2 статті 286,
пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України;
пункту 31.1 статті 31, підпунктів 168.1.1, 168.1.2
пункту 168.1 статті 168, підпунктів 169.2.3
пункту 169.2 статті 169, абз. «а» пункту 176.2
статті 176 ПК України; пункту 164.5 статті
164, підпункту 165.1.11 пункту 165.1 статті 165,
абз. «б» підпункту 170.9.1, абз. «б»
підпункту 170.9.2 пункту 170.9 статті 170,
статті 171, абз. «а» пункту 176.2 статті 176
ПК України, наказу ДПА України від
19.09.2003 року № 440 «Про затвердження форми
Звіту про використання коштів, наданих
на відрядження або під звіт та порядку
складання вказаного звіту»
(зареєстрованого в Мін'юсті України
09.10.2003 року за №915/8236); пункту 31.1 статті
31, пункту 57.1 статті 57, підпунктів 168.1.2,
168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абз. «а» пункту
176.2 статті 176 ПК України; пункту 3.1
пункту 7.39 «Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, про що
відображено в акті перевірки №
1144/22-10/32053949 від 05.09.2012 року.
На підставі встановлених порушень
відповідачем 28.09.2012 року прийнято
податкові повідомлення-рішення
зобов'язання за платежами: податок з
доходів фізичних осіб у сумі 4000,76 грн.
основний платіж та 35 396,88 грн. штрафні
(фінансові) санкції, податок на
прибуток у сумі 390767,00 грн. основного
(фінансових) санкцій, податок на додану
вартість у сумі 517492,00 грн. основного
(фінансових) санкцій, орендна плата за
(фінансових) санкцій, штрафні санкції
за порушення касової дисципліни у
розмірі 5892,50 грн.
За результатами адміністративного
оскарження податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському
штрафної санкції по податку на
прибуток скасовано, в іншій частині
рішення залишено без змін, скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 28.09.2012 року в частині 231,25 грн.
застосованої штрафної санкції по
орендній платі за землю, в іншій
частині рішення залишено без змін,
збільшено на 55473,70 грн. суму основного
платежу по податку з доходів фізичних
осіб. У зв'язку з наведеним 26.12.2012 року
відповідачем прийнято
податкові-повідомлення-рішення
№ , № , № .

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
№ (за порушення
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 ПК
України), № (за порушення пункту 3.1
пункту 7.39 «Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року №637) від 28
вересня 2012 року; № (за порушення
пункту 31.1 статті 31, пункту 57.1 статті 57,
підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті
168, статті 171, абз. «а» пункту 176.2 статті
176 ПК України), №(за порушення
підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16,
пункту 46.1 статті 46, пунктів 49.1, 49.2, 49.3,
49.18, 49.19 статті 49, пункту 54.1 статті 54,
підпунктів 133.1.1 пункту 133.1 статті 133,
пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.5.1 пункту
135.5 статті 135, пункту 137.1 статті 137,
підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2,
пункту 138.4, пункту 138.6, підпункту 138.8.1
пункту 138.8, підпункту 138.10.2 пункту 138.10
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 144.1 статті 144,
підпунктів 145.1.2, 145.1.3, 145.1.4, 145.1.5 пункту
145.1, пунктів 146.1, 146.2, 146.3, 146.11 статті 146,
підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК
України), № (за порушення
підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14,
підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269,
пунктів 288.1, 288.2, 288.3, 288.4, 288.5 статті 288,
пунктів 286.1, 286.2 статті 286, пунктів 289.1,
289.2 статті 289 ПК України) від 26.12.2012 року,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного.

Як встановлено судом з матеріалів
справи у період, що перевірявся
контролюючим органом, ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» здійснювало
господарські операції зокрема з ПП
«Пірует», ТзОВ «Ново-Ком», ТзОВ «БК АТР
Груп», ПП «Оріал» та ТзОВ
«Київбудмонтаж».

З висновків контролюючого органу,
викладених в акті перевірки, та які
стали підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень №
від 28.09.2012 року та № від 26.12.2012
року встановлено, що позивачем
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по податкових
накладних, виписаних ПП «Пірует», ТзОВ
«Ново-Ком», ТзОВ «БК АТР Груп», ПП
«Оріал» та ТзОВ «Київбудмонтаж» по
операціях, котрі фактично не
здійснювались в межах господарської
діяльності підприємства та фактична
поставка товарів за договорами між
позивачем та вказаними контрагентами
не підтверджена. Крім того, оскільки за
висновками фінансово-господарські
відносини позивача з цими
контрагентами не мали реального
товарного характеру та оскільки
позивачем не підтверджено фактичне
здійснення господарських операцій,
контролюючим органом донараховано
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 202 497,50 грн. (в тому числі
за основним платежем - 202 209,50 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 288,00
грн.). Також висновками ДПІ встановлено,
що позивачем не подано декларацію з
податку на прибуток підприємства, не
враховано курсові різниці при
перерахунку заборгованості в
іноземній валюті, що стало підставою
для донарахування податкових
зобов'язань з податку на прибуток.

З матеріалів справи судом встановлено,
що господарські відносини між ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» та ПП «Пірует»
виникли на підставі укладених:
договору № 26/01 від 26.01.2011 року на
постачання товару, договору № 27/01 від
27.01.2011 року, видаткової накладної №
27/01-05 від 27.01.2011 року, щодо поставки
товару (миючі засоби, туалетний папір),
видаткової накладної № 27/01-04 від 27.01.2011
року щодо поставки товару (м'ясо
яловиче), договору № 03/02 від 03.02.2011 року
про виконання підрядних робіт щодо
підняття покрівлі на об'єкті СТО у с.
Нежухів Стрийського району Львівської
області згідно довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та акту №
28/02-05 приймання виконаних будівельних
робіт за лютий 2011 року; договору № 04/02
від 04 лютого 2011 року про виконання
підрядних штукатурних робіт на об'єкті
СТО у с. Нежухів Стрийського району
Львівської області згідно довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та акту № 28/02-04 приймання виконаних
будівельних робіт за лютий 2011 року.

Зміст, обсяг робіт і їх договірна ціна
погоджена сторонами у локальних
кошторисах, підсумкових відомостях
ресурсів, розрахунках
загальновиробничих витрат, договірних
цінах, дефектних актах. На
підтвердження господарських операцій
позивачем надані платіжні документи,
які підтверджують здійснення оплати за
поставлений товар та виконані роботи у
повному обсязі. За наслідками
виконання договорів ПП «Пірует»
виписано податкові накладні № 84 від
27.01.2011 року, № 89 від 27.01.2011 року, № 338 від
28.02.2011 року, № 329 від 28.02.2011 року, суми ПДВ
за якими включено позивачем до
податкового кредиту. (т. 2 , а. с. 6-58).

При перевірці відповідачем
використано довідку ДПІ у
Франківському районі м.
Львова № 623/15-2/350097709 від 21.04.2011 року «Про
проведення аналізу діяльності ПП
«Пірует» з питань дотримання вимог
податкового зобов'язання щодо
правомірності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту
декларацій з ПДВ за період з 01.02.2011року
по 28.02.2011року». Оскільки у вказаній
довідці зазначено, що місцезнаходження
підприємства не встановлено, для
здійснення господарської діяльності
відсутні складські приміщення,
виробничі потужності, вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди,
незаконність формування податкового
кредиту з
підприємствами-постачальниками та
податкових зобов'язань з
підприємствами-покупцями, та оскільки
не надано документів про
транспортування товару, тому
перевіркою ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
не встановлено факту передачі товарів
від ПП «Пірует».

З матеріалів справи судом встановлено,
що господарські відносини між ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» та ПП
«Ново-Ком» виникли на підставі
договору купівлі-продажу № 201 від 20.01.2011
року, зокрема, згідно видаткових
накладних № РН-143 від 25.01.2011 року, № РН-841
від 04.02.2011 року, № РН-730 від 03.03.2011 року, №
РН-751 від 25.03.2011 року поставлено шини б/у.
На підтвердження оплати за поставлений
товар позивачем надані платіжні
документи. За наслідками виконання
договорів ПП «Ново-Ком» виписано
податкові накладні № 143 від 25.01.2011 року,
№ 841 від 04.02.2011 року, № 730 від 03.03.2011 року,
№ 751 від 25.03.2011 року, суми ПДВ за якими
включено позивачем до податкового
кредиту. (т.1, а. с. 224-236).

При перевірці податковим органом
використано акт Алчевської ОДПІ №
315/231-36917481 від 10.02.2012 року «Про
проведення позапланової невиїзної
перевірки ПП «Ново-Ком» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.02.2011 по 30.09.2011
року», яким встановлено відсутність
підприємства за місцем знаходження,
відсутність інформації про кількість
працівників, відсутність транспортних
засобів, у зв'язку з чим встановлено, що
операції ПП «Ново-Ком» та
контрагентів-покупців не містять
розумних економічних причин, ділової
мети та є наслідком діяльності
підприємства по формуванню штучного
податкового кредиту. Зазначений акт
Алчевської ОДПІ став підставою
висновків, що господарські операції,
які відображені ПП «СЦ-Сервіс-Центр
Стрий» в досліджуваних документах не
мають достатньої доказовості
фактичного здійснення господарських
операцій.

З матеріалів справи судом встановлено,
що у травні - серпні 2011 року ТзОВ
«Оріал» поставлено на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» товар (шини,
резину б/у) згідно видаткових накладних
№ РН-87 від 13.05.2011 року, № РН-115 від 07.06.2011
року, № РН-389 від 23.06.2011 року, №
РН-652 від 05.08.2011 року, № РН-665 від 08.08.2011
року. ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» надані
платіжні документи, які підтверджують
здійснення оплати за поставлений товар
та виконані роботи у повному обсязі. За
наслідками виконання договорів ТзОВ
«Оріал» виписано податкові накладні №
87 від 13.05.2011 року, № 115 від 07.06.2011 року, №
389 від 23.06.2011 року, № 652 від 05.08.2011 року, №
665 від 08.08.2011 року, суми ПДВ за якими
включено позивачем до податкового
кредиту (т. 2, а. с. 60-75).

При перевірці податковим органом
використано акт Алчевської ОДПІ №
328/236-36917523 від 10.02.2012 року «Про
проведення документальної перевірки
ТзОВ «Оріал» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість за період з 01.01.2011 по
30.09.2011 року», яким встановлено
чисельність працівників 2 особи,
основні фонди відсутні, інформація
щодо наявності складських та
виробничих приміщень відсутня,
підприємство відсутнє за місцем
знаходження. Враховуючи викладене
відповідачем встановлено, що ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» відобразило
операції факт отримання товарів по
яких не доведено.

Господарські відносини позивача та
ТзОВ «БК Київбудмонтаж» виникли на
підставі договору № 01/09 від 01.09.2011 року,
відповідно до якого ТзОВ «БК
Київбудмонтаж» виконано на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» підрядні
роботи по заміні вікон та дверей
балконних в будівлі готелю «Магніт» по
вул. Шашкевича, 21 у м. Стрию Львівської
області, що підтверджується довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та актом №30/09-18 приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2011 року. На підставі договору
№ 03/10 від 03.10.2011 року ТзОВ «БК
Київбудмонтаж» виконано на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» підрядні
роботи по окремих об'єктах (павільйон,
басейн) на території готелю «Магніт» по
вул. Шашкевича, 21 у м. Стрию Львівської
області, що підтверджується довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та актом № 31/10-01 приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2011 року. На підтвердження технічної
спроможності виконати дані роботи на
належному професійному рівні, ТзОВ «БК
КИЇВБУДМОНТАЖ» надано ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ліцензію,
видану Міністерством будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України 25.01.2011 року,
терміном дії до 25.01.2014 р. Зміст, обсяг
робіт і їх договірна ціна погоджена
сторонами у локальних кошторисах,
підсумкових відомостях ресурсів,
розрахунках загальновиробничих
витрат, договірних цінах, дефектних
актах. На підтвердження господарських
операцій позивачем надані платіжні
документи, які підтверджують
здійснення оплати за поставлений товар
та виконані роботи у повному обсязі. За
наслідками виконання договорів ТзОВ
«БК Київбудмонтаж» виписано податкові
накладні суми ПДВ за якими включено
позивачем до податкового кредиту (т.2 а.
с. 85-141).

При перевірці позивача податковим
органом використано акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва № 961/22-2/37143832
від 20.04.2012 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ «БК
Київбудмонтаж» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за квітень, серпень, вересень
2011 року», яким встановлено відсутність
об'єктів оподаткування, відсутність за
податковою адресою, відсутність
складських приміщень, транспортних
засобів, тому зроблено висновок, що
господарські операції які відображені
ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» в
досліджуваних документах не мають
достатньої доказовості, фактичного
здійснення господарських операцій.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ТзОВ «Будівельна компанія АТР Груп»
на підставі договору № 02/03 від 02.03.2011
року виконано на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» підрядні
роботи на об'єкті СТО у с. Нежухів
Стрийського району Львівської області,
що підтверджується довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
та актом № 29/03-04 приймання виконаних
будівельних робіт за березень 2011 року.
На підставі договору № 4/04 від 02.03.2011
року ТзОВ «Будівельна компанія АТР
Груп» виконано на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» підрядні
роботи в приміщеннях готелю у м. Стрий
Львівської області, що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт та актом
№29/04-113 приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2011 року.
На підставі договору № 5/05 від 05.05.2011
року ТзОВ «Будівельна компанія АТР
Груп» виконано на користь ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» підрядні
роботи в приміщеннях готелю у м. Стрий
Львівської області, що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт та акту № 31/05-25
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 року. Згідно з актом №
10/06-11 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 10.06.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» виконано на користь
ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ремонтні
роботи на загальну суму 168 400,00 грн. в т.ч.
ПДВ 28 075,00 грн. Згідно з актом №15/06-12
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 15.06.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» виконано на користь
ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ремонтні
роботи на загальну суму 131340,00 грн. в т.ч.
ПДВ 21 890,00 грн. Згідно з актом № 22/06-17
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 22.06.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» виконано на користь
ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ремонтні
роботи на загальну суму 100210,00 грн. в т.ч.
ПДВ 16701,67 грн. Згідно з актом № 24/06-07
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 24.06.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» виконано на користь
ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ремонтні
роботи на загальну суму 78080,00 грн. в т.ч.
ПДВ 13 013,33 грн. Згідно з актом № 30/06-33
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 30.06.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» виконано для ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ремонтні
роботи на загальну суму 122170,00 грн. в т.ч.
ПДВ 20361,67 грн. На підтвердження
технічної спроможності виконати дані
роботи на належному професійному рівні
ТзОВ «Будівельна компанія АТР Груп»
надано ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
ліцензію, видану Міністерством
будівництва архітектури та
житлово-комунального господарства
України 09.11.2010 року, терміном дії до
09.11.2013 року.

Зміст, обсяг робіт і їх договірна ціна
погоджена сторонами у локальних
кошторисах, підсумкових відомостях
ресурсів, розрахунках
загальновиробничих витрат, договірних
цінах. На підтвердження господарських
операцій позивачем надані платіжні
документи, які підтверджують
здійснення оплати за поставлений товар
та виконані роботи у повному обсязі. За
наслідками виконання договорів ТзОВ
«Будівельна компанія АТР Груп»
виписано податкові накладні суми ПДВ
за якими включено позивачем до
податкового кредиту.

Крім того ТзОВ «Будівельна компанія
АТР Груп» у період з квітня по липень 2011
року поставило ПП «СЦ-Сервіс-Центр
Стрий» товари відповідно до видаткових
накладних № 15/04-18 від 15.04.2011 року, №
15/04-19 від 15.04.2011 року, № 25/05-09 від 25.05.2011
року, № 4/07-25 від 04.07.2011 року, № 4/07-26 від
04.07.2011 року. Позивачем надано платіжні
документи, які підтверджують
здійснення оплати за поставлений товар
та виконані роботи у повному обсязі. За
наслідками виконання договорів ТзОВ
«Будівельна компанія АТР Груп»
виписано податкові накладні № 603 від
15.04.2011 року, № 604 від 15.04.2011 року, № 290 від
25.05.2011 року, № 108 від 04.07.2011 року, № 109 від
04.07.2011 року суми ПДВ за якими включено
позивачем до податкового кредиту.

При перевірці позивача податковим
органом використано акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва № 943/22-3/37241554
від 19.04.2012 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
«Будівельна компанія АТР Груп» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
серпня 2010 року по лютий 2012 року», яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні-продажу
товарів, неможливість самостійно
здійснювати фінансово-господарську
діяльність. Зазначене стало підставою
для висновків ДПІ про те, що
досліджувані документи надані ПП
«Сервіс-Центр Стрий» не мають
достатньої доказовості, фактичного
здійснення господарської операції не
було, як наслідок така діяльність була
спрямована лише на створення умов для
отримання права на податковий кредит.

Проте з такими висновками
контролюючого органу суд не
погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 22.05.1997року №283/97-ВР (із
змінами та доповненнями) (далі - Закон
України №283/97-ВР), валові витрати - це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України №283/97-ВР до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України №283/97-ВР визначено що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 ПК України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно з
пунктом 198.2 статті 198 ПК України є дата
здійснення першої з наступних подій: а)
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг); б) дата
отримання податкової накладної.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм,
податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Виходячи з вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХГУ обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(пункт 2 стаття 9 цього Закону).

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг). У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (пункт 198.6
стаття 198 ПК України).

Суд зазначає, що достатньою підставою
для правомірного формування
податкового кредиту за умови
реальності проведених господарських
операцій є наявність у платника
податку - покупця належно оформленої
податкової накладної, яка є водночас
податковим і розрахунковим документом,
і сплата продавцю вартості товару з
податком на додану вартість.

ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» на підставі
податкових накладних правомірно були
включені до податкового кредиту
відповідні суми ПДВ; наведені
податкові накладні не мають недоліків
та порядок їх заповнення відповідає
вимогам встановленим чинним
законодавством. В акті перевірки та у
запереченнях відповідача відсутні
зауваження щодо відповідності
податкових накладних вимогам
податкового законодавства.

На підтвердження реальності
господарських операцій в матеріалах
справи містяться первинні документи:
договори, податкові накладні, платіжні
документи, акти про надання послуг
тощо, які складені між позивачем та
його контрагентами. Наведені документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та містять всі
необхідні відомості та реквізити для
належного підтвердження виконання
зобов'язань. Жодних зауважень до
оформлення вказаних документів у
працівників органів ДПІ не виникло.

На підтвердження використання у своїй
господарській діяльності наданих
послуг та ТМЦ, позивачем долучено
видаткові накладні про подальшу їх
реалізацію, правовстановлюючі
документи на нерухоме майно, у якому
проводились ремонтно-будівельні
роботи.

Внаслідок проведення даних операцій
позивач як платник податків мав намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності не прагнув
отримати вигоду виключно чи переважно
за рахунок відшкодування з державного
бюджету податку на додану вартість
(безпідставного формування
податкового кредиту).

Щодо посилань відповідача на
відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних на
перевезення товару, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
документи для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення для
власних потреб, є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України.

Пунктом 2 Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 року № 207
для водія юридичної особи або фізичної
особи - підприємця, що здійснює
вантажні перевезення для власних
потреб обов'язковою є накладна або
інший документ, який підтверджує право
власності на вантаж.

З наведених вище правових положень та
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року № 363
вбачається, що обов'язок ведення,
зберігання товарно-транспортних
накладних покладено на особу, яка
здійснює діяльність по наданню послуг
з перевезення, а тому виникнення у
позивача права на формування
податкового кредиту не ставиться в
залежність від наявності чи
відсутності у нього
товарно-транспортних накладних при
наявності у нього інших належним чином
складених та оформлених первинних
документів, як того вимагає Закон
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
зокрема стаття 9 цього Закону.

Факти поставки та отримання товарів
позивачем підтверджуються
податковими та видатковими накладними,
відображенням придбаних товарів в
бухгалтерському обліку, використанням
позивачем придбаних товарів (робіт) у
власній господарській діяльності.

У свою чергу відповідачем не доведено
неотримання позивачем ТМЦ та робіт.
Висновки перевірки ґрунтуються на
припущенні про неспроможність
контрагентів позивача на здійснення
господарської операції, які викладені
в актах про неможливість проведення
зустрічної звірки, довідці, актах
невиїзних перевірок, та висновків
якими встановлено безтоварність
господарських операцій.

Суд зазначає, що зустрічна звірка є
заходом інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в той час,
як функція податкового органу щодо
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується останніми шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
кодексом України.

Таким чином, за своєю правовою природою
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки не є актом перевірки
контролюючого органу та не може
містити в собі аналізу господарських
операцій платника податків та
висновків про нікчемність укладених
ним договорів.

Суд зазначає, що висновок про
безтоварність господарської операції,
як і висновок про наявність
протиправної мети при вчиненні
правочину, може ґрунтуватись на
належних та допустимих доказах і не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Використання податковим органом акту
перевірки, проведеної щодо іншого
платника податків, як належного та
допустимого доказу є необґрунтованим.

У свою чергу суд звертає увагу, що 30.06.2011
року Львівським окружним
адміністративним судом винесено
постанову у справі № 2а-6006/11/1370 за
позовом ПП «Пірует» до ДПІ у
Франківському районі м. Львова, якою
позов задоволено повністю, визнано
протиправними дії ДПІ у Франківському
районі м. Львова по проведенню аналізу
діяльності ПП «Пірует» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту декларацій з
податку на додану вартість за період з
01.02.2011 року по 28.02.2011 року, за
результатами якого складено довідку
від 21.04.2011 року № 623/15-2/35009709. Постанова
суду залишена без змін Львівським
апеляційним адміністративним судом
ухвалою від 16.05.2012 року .

Крім того постановою Луганського
окружного адміністративного суду від
25.01.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012 року
у справі № 2а-11181/11/1270 за позовом ТзОВ
«Оріал» до Алчевської ОДПІ, визнано
протиправними дії Алчевської ОДПІ щодо
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки ТзОВ «Оріал»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.02.2011 по 30.09.2011;
визнано протиправними дії Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції щодо визнання нікчемними
всіх укладених правочинів ТзОВ «Оріал»
за період з 01.02.2011 по 30.09.2011; зобов'язано
Алчевську об'єднану державну податкову
інспекцію вилучити з АС «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА» інформацію
про результати перевірки ТзОВ «Оріал»
за період з 01.02.2011 по 30.09.2011.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.07.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2012 року у справі №
2а-4911/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС,
визнано протиправними дії ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо
проведення зустрічної звірки ТОВ «БК
Київбудмонтаж» з питань підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за квітень, серпень, вересень
2011 року, а також щодо відображення акту
від 20.04.2012 року
№961/22-2/37143832 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «БК Київбудмонтаж»
в АІС «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в розрізі контрагентів
на рівні ДПА України».

Отже висновки відповідача, викладені в
акті перевірки щодо безтоварності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами не
підтверджуються належними та
допустимими доказами і спростовуються
фактичними обставинами справи,
встановленими судом під час розгляду
справи.

Зазначене свідчить про
необґрунтованість та упередженість
висновків податкового органу щодо
встановлених порушень.

Контрагенти позивача на час виписки
податкових накладних були
зареєстровані відповідно до чинного
законодавства, не перебували в процесі
припинення, щодо них не було внесено
відомостей про відсутність за місцем
реєстрації, та були зареєстровані як
платник податку, в тому числі податку
на додану вартість.

Господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, а
правочини не визнані у встановленому
законом порядку недійсними.
Відповідачем у встановленому законом
порядку не спростовано презумпцію
правомірності правочину,
добросовісності платника податку та
достовірності поданих документів.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Враховуючи викладене вище та
враховуючи норми процесуального права,
при розгляді судом спору щодо
правомірності рішень органу державної
податкової служби, яким платнику
податків донараховані податкові
зобов'язання чи відмовлено у наданні
податкових вигод, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше. Аналогічна правова позиція
викладена, зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
04.03.2013 року у справі № К/9991/2038/11, від
11.02.2013 року у справі № К/9991/66857/11.

Аналіз норм ПК України дає підстави
зробити висновок, що формування
підприємством податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03). Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року, справа № 21-47а10.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, а згідно з частиною 2 цієї
ж статті, невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, суд приходить до
висновку, що відповідачем протиправно
визначено позивачу грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість податковим
повідомленням-рішенням № від
28.09.2012 року та визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
202497,50 грн. податковим
повідомленням-рішенням № від
26.12.2012 року.

Щодо донарахування податкових
зобов'язань податковим
повідомленням-рішенням № в іншій
частині, то позивачем не наведено
жодних доказів на спростування
висновків податкового органу про
донарахування податку на прибуток на
підставі неподаних декларацій з
податку на прибуток і відповідно не
врахованих у цих деклараціях курсових
різницях при перерахунку
заборгованості в іноземній валюті.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 26.12.2012 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з орендної
плати за землю в сумі 61473, 75 грн.
(основний платіж 48548,00 грн., штрафні
санкції 12925, грн.) суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 269 ПК
України платниками податку (плата за
землю) є: власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв);
землекористувачі.

Згідно з пунктом 271.1 статті 271 ПК
України базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 ПК
України ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України
передбачено, що підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК
України платники плати за землю (крім
фізичних осіб) самостійно обчислюють
суму податку щороку станом на 1 січня і
не пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно з пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК
України платником орендної плати є
орендар земельної ділянки, об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК
України для визначення розміру податку
та орендної плати використовується
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок. Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок.

Як вбачається з акту перевірки,
встановлено порушення позивачем
підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14,
підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269,
пунктів 288.1, 288.2, 288.3, 288.4, 288.5 статті 288,
пунктів 286.1, 286.2 статті 286, пунктів 289.1,
289.2 статті 289 ПК України. А саме не
подано до податкового органу
розрахунок орендної плати за землю за
2012 рік по земельній ділянці,
розташованій за адресою вул. Шашкевича,
21 м. Стрий, що призвело до заниження
грошового зобов'язання з орендної
плати за землю в сумі 46225,00 грн. Також
встановлено різницю в сумі 2323,00 грн. між
задекларованою платником орендною
платою та встановленою до нормативної
грошової оцінки за земельну ділянку
розташовану на території Нежухівської
сільської ради за 2011-2012 роки.

Відповідно до довідки управління
Держкомзему у м. Стрий № 10-1337 від 27.08.2012
року за Приватним підприємством
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» рахується
земельна ділянка (в оренді) по вул.
Шашкевича, 21 площею 0,3710 га для
комерційних цілей (обслуговування
будівлі готелю). Нормативно-грошова
оцінка за 2011-2012 роки становить 2 641 445,80
грн. Орендна плата за земельну ділянку
у 2011 році становить 184 901,21 грн., у І
кварталі 2012 року 46 225,30 грн. Відповідно
до довідки № 01-06/4-7188 орендна плата для
ПП «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» за земельну
ділянку на території Нежухівської
сільської ради у 2011 році становить 48
2003,30 грн. та І квартал 2012 року 12 050,83 грн.

Однак згідно з поданою податковою
декларацією з орендної плати за
земельні ділянки на території
Нежухівської сільської ради за 2011 рік
становила 46 345,12 грн., різниця між
встановленою та задекларованою 1 858,00
грн., згідно з поданою податковою
декларацією за І квартал 2012 року
орендна плата становила 11 586,27 грн.,
занижено грошові зобов'язання на 465,00
грн.

Враховуючи встановлені відповідачем
порушення, суд вважає, що контролюючим
органом правомірно донараховано
позивачу грошові зобов'язання з
орендної плати за землю та нараховані
штрафні санкції.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 26.12.2012 року, яким збільшено
грошове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 55 473,00 грн.
суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки, ДПІ
встановлено, що при нарахуванні
заробітної плати працівникам позивача
за період лютий, серпень 2011 року, січень
, лютий 2012 року позивачем не
перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб у сумі 55 473,70 грн.
Тому, на думку контролюючого органу,
сума заборгованості, яка в період, що
перевірявся, повинна була бути
перерахована до бюджету, становить 55
473,70 грн.

Відповідно до пункту 168.1 статті 168 ПК
України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 168.1.5 статті 168 ПК
України якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК
України особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані: а) своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, що виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати за її рахунок; б) подавати у
строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до органу державної податкової
служби за місцем свого розташування.
Такий розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Податкові декларації, відповідно до
підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК
України, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, подаються за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

Платник податків зобов'язаний згідно
абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 54.2 статті 54 ПК України
грошове зобов'язання щодо суми
податкових зобов'язань з податку, що
підлягає утриманню та сплаті
(перерахуванню) до бюджету в разі
нарахування/виплати доходу на користь
платника податку - фізичної особи,
вважається узгодженим податковим
агентом або платником податку, який
отримує доходи не від податкового
агента, в момент виникнення
податкового зобов'язання, який
визначається за календарною датою,
встановленою розділом IV цього Кодексу
для граничного строку сплати податку
до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 31.1 ПК України
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу.

Судом встановлено, що збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб проведено на підставі
нарахованого податку на доходи
фізичних осіб самим Підприємством за
лютий, серпень 2011 року, січень, лютий 2012
року у сумі 55473,70 грн., включеного до
податкового розрахунку форми № 1ДФ за 1,
3 квартали 2011 року, 1 квартал 2012 року та
не сплаченого у встановлені ст. 168 ПК
України строки.

Отже, оскільки позивач самостійно
провів нарахування основного платежу з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 55 473,70 грн. та подав до
контролюючого органу відповідні форми
податкового розрахунку № 1ДФ за звітні
періоди, суд приходить до висновку про
безпідставність включення
відповідачем податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 55473,70 грн. до
суми основного платежу в спірному
податковому повідомленні-рішенні.

Підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення № від 28.09.2012
року були встановлені ДПІ порушення
позивачем пункту 3.1, пункту 7.39
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 637 від 15.12.2004 року. Так, податковим
органом виявлено відсутність у
авансовому звіті позивача № СЦ-0000667 від
07.12.2011 року оформленого належним чином
документа, який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів у
розмірі 5 892,50 грн.

Відповідно до пункту 2.11 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 637 від 15.12.2004 року, видача
готівкових коштів під звіт або на
відрядження здійснюється відповідно
до законодавства України. Видача
готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, уключаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт. Якщо підзвітній особі одночасно
видана готівка як на відрядження, так і
для вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження. Видача відповідній особі
готівкових коштів під звіт проводиться
за умови звітування нею у
встановленому порядку за раніше
отримані під звіт суми. Звітування за
одержані під звіт готівкові кошти
здійснюється відповідно до
законодавства України.

Пунктом 3.1 цього Положення передбачено,
що касові операції оформляються
касовими ордерами, видатковими
відомостями, розрахунковими
документами, документами за операціями
із застосуванням спеціальних
платіжних засобів, іншими касовими
документами, які згідно із
законодавством України підтверджували
б факт продажу (повернення) товарів,
надання послуг, отримання (повернення)
готівкових коштів.

Згідно з пунктом 7.39 цього Положення під
час перевірки звітів про використання
коштів для вирішення господарських
питань особлива увага приділяється
дотриманню підзвітними особами
встановлених термінів складання та
подання до бухгалтерії відповідних
звітів, своєчасність повернення до
каси підприємств залишку
невикористаних коштів (одночасно з
відповідним звітом), наявність
оригіналів підтвердних документів, їх
погашення тощо.

Відповідно до статті 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм регулювання
обігу готівки» у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
проведення готівкових розрахунків без
подання одержувачем коштів платіжного
документа (товарного або касового чека,
квитанції до прибуткового ордера,
іншого письмового документа), який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів, - у розмірі
сплачених коштів.

Позивачем не надано суду жодного
доказу на спростування доводів
відповідача щодо відсутності у
авансовому звіті позивача належним
чином оформленого документа, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів у розмірі 5892,50 грн.
Тому суд приходить до висновку про
правомірність винесеного спірного
податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до часткового задоволення,
слід визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 28.09.2012
року та № від 26.12.2012
року повністю, податкове
повідомлення-рішення № від 26.12.2012
року визнати протиправним та скасувати
в частині збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 202 497,50 грн., в тому числі
за основним платежем - 202 209,50 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 288,00
грн. У задоволенні решти позовних вимог
слід відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України та
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» слід стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
1743,44 грн. судового збору та судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
550,56 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
Державної податкової служби №
від 28.09.2012 року та № від 26.12.2012
року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
Державної податкової служби №
від 26.12.2012 року в частині збільшення
Приватному підприємству
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
202497,50 грн., в тому числі за основним
платежем - 202209,50 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 288,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» 1743,44 грн.
(одну тисячу сімсот сорок три гривні 44
коп.) судового збору.

Судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 550,56 грн. покласти на
позивача.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 15
грудня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська