Справа № 338/2458/13-а 2а/338/109/13
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
Справа №
876/2711/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
12.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними, та
зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В
И В :

31.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання відмови неправомірною, та
зобов'язання призначити пільгову
пенсію з травня 2005 року.

Ухвалою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
12.02.2014 року позовні вимогиОСОБА_1 за
період з травня 2005 року по30.06.2013 року
залишено без розгляду.

Постановою Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 12.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного Фонду України в
Богородчанському районі в перерахунку
пенсії позивачу та зарахуванні
пільгового стажу. Зобов'язано
управління Пенсійного Фонду України в
Богородчанському районі провести
перерахунок пенсії позивачу
врахувавши період роботи з 07.04.1980 року
по 01.12.1994 року та з 01.12.1994 року по 04.02.1997
року, як трудовий стаж місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі та в районах Крайньої Півночі,
зарахувавши один рік роботи за один рік
шість місяців. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області зробити
перерахунок пенсії, що виплачується
позивачу з врахуванням пільгового
стажу з 01.07.2013 року.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, зазначену постанову
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі, яке
просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 12.02.2014 року та в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані
тим, що рішення суду першої інстанції
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та суттєвим порушенням норм
процесуального права з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, що є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України
дану справу розглянуто в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», закону про
недержавне пенсійне забезпечення,
законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Відповідно до п. 4 ст. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058
-ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції пільгове обчислення
страхового стажу застосовується для
осіб, які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі Указ від 10 лютого 1960
року), постанови Ради Міністрів Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року (v1908400-67) «Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі»

Колегія суддів апеляційного суду
вважає що за приписами наведеної норми
(в редакції Закону N 32-V від 26.07.2006)
пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, позивач працював в
Івано-Франківському управлінні
бурових робіт з 07.04.1980 року по 01.12.1994
року вахтово-експедиційним методом в
місцевості, прирівняній до районів
Крайньої Півночі на посаді помічника
бурильщика в Івано-Франківському УБР
під час виконання підприємством робіт
в об'єднаннях «Нижнєвартовскнафтогаз»
та «Варьйоганнафтогаз»,
«Ноябирськнафтогаз» (з 07.04.1980 р по 30.11.1989
р. в Ханти-Мансійському автономному
окрузі Тюменської області, а з 01.12.1989 по
01.12.1994 р в Ямало-Ненецькому автономному
окрузі Тюменської області), а в період з
01.12.1994 року по 04.02.1997 року на посаді
помічника бурильщика у філіалі
Івано-Франківського УБР - АТЗТ
«Укрсібнафтогазхолдінг» вахтовим
методом в районах Крайньої Півночі, що
підтверджується довідками, виданими
Прикарпатським управлінням бурових
робіт № 10-157 від 15.11.2013 р. та № 11-105 від
15.02.2005 року, які уточнюють особливий
характер праці чи умов праці,
необхідних для призначення пільгової
пенсії і які підтверджують постійну
зайнятість на роботі, яка дає право на
встановлені законом пільги.

Постановою Ради Міністрів СРСР від
10.11.1967 року № 1029 визначено, що
Ханти-Мансійський округ відноситься до
місцевості прирівняної до районів
Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький
автономний округ Тюменської області
відноситься до районів Крайньої
Півночі.

П.5 Розділу XV Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакціїЗакону № 32-V
від 26.07.2006), передбачено пільгове
обчислення страхового стажу
проводиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами. Тобто, наявність письмового
трудового договору не є виключною і
єдиною підставою для пільгового
обчислення страхового стажу і вказана
норма надає особі можливість надавати
вказані документу за її вибором.

Враховуючи наведене колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції що
позивач має право на пільгове
обчислення стажу в півтораразовому
розмірі за період його роботи з 07.04.1980
року по 01.12.1994 року та з 01.12.1994 року по
04.02.1997 року, оскільки з наданих ним
документів вбачається та не викликає
жодного сумніву той факт, що він,
працюючи в районі Крайньої Півночі та в
місцевості прирівняної до районів
Крайньої Півночі, користувався
пільгами, передбаченими Указом від 10
лютого 1960 року.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини справи, а судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 12.02.2014
року в справі № 338/2458/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський