Справа № 815/6764/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6764/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року

м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача: Котелевський О.І. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської
області про визнання протиправним та
скасування наказу №1701к від 28.07.2014 року,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Прокуратури
Одеської області про визнання
протиправним та скасування наказу
№1701к від 28.07.2014 року «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності»,
поновлення на посаді старшого слідчого
другого слідчого відділу слідчого
управління Прокуратури Одеської
області та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
28.07.2014 року по день поновлення на
роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
Конституції та законів України,
оскільки на момент звільнення 28.07.2014
року позивач перебував на лікарняному,
що підтверджується листком
непрацездатності, а звільнення
працівника в період його тимчасової
непрацездатності не допускається.
Підставою припинення у відношенні
позивача публічної служби в органах
прокуратури стало вчинення проступку,
який порочить працівника прокуратури з
посиланням в оскаржуваному наказі на
те, що ОСОБА_1 25.07.2014 року повідомлено
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368
Кримінального кодексу України, але в
чому полягло таке порушення та скоєння
проступку в наказі не визначено.
Повідомлення про підозру є
передбачаючим документом, а не
визначальним, а тому, на думку позивача,
відповідачем порушено ст.62 Конституції
України та ч.2 ст.2 Кримінального
кодексу України, оскільки особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено вироком суду, а тому з
урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить
визнати протиправним та скасувати
наказ №1701к від 28.07.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності», поновити на посаді
старшого слідчого другого слідчого
відділу слідчого відділу Прокуратури
Одеської області та стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
28.07.2014 року по день поновлення на
роботі.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав та просив
позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
а також поясненнях, наданих в судовому
засіданні.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив суд відмовити в
його задоволенні, надав до суду
письмові заперечення (а.с.30-34),
вмотивовані тим, що з підставою для
прийняття оскаржуваного наказу
слугували обставини, викриті
працівниками Генеральної прокуратури
України та Служби безпеки України щодо
одержання позивачем неправомірної
вигоди шляхом вимагання від громадянки
ОСОБА_4 за не притягнення останньої до
кримінальної відповідальності та
закриття кримінального провадження, за
фактом яких внесено відомості до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань та 25.07.2014 року ОСОБА_1
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Представник відповідача вважає
недоречним посилання позивача на
порушення ст.62 Конституції України та
ч.2 ст.2 Кримінального кодексу, оскільки
положення зазначених норм не
розповсюджуються на виниклі
правовідносини щодо притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності. Також, посилання
позивача на звільнення останнього у
період перебування на лікарняному, є
необґрунтованими, оскільки оригінал
листка непрацездатності ОСОБА_5 до
Прокуратури Одеської області не
надавав, тобто свідомо не повідомив
останнього про перебування на
лікарняному, а відповідно до табелю
обліку робочого часу за липень 2014 року,
позивач працював. З наказом про
звільнення позивач ознайомлений 31.07.2014
року під особистий підпис, проте
будь-якої інформації про перебування
на лікарняному останнім надано не було.
Крім того, посада, яку займав позивач,
відповідно до наказу Генерального
прокурора України від 24.06.2014 року №50
підлягала скороченню, у зв'язку з чим
доводи щодо поновлення на займаній
посаді є безпідставними. Крім того, у
зв'язку з наданням ОСОБА_1 листків
непрацездатності про перебування на
лікуванні з 28.07.2014 року по 22.08.2014 року
під час розгляду даної справи, про
існування яких відповідачу на момент
прийняття оскаржуваного наказу не було
відомо, Прокуратурою Одеської області
змінено дату звільнення позивача та
Наказом від 15.12.2014 року №2911к Наказ
прокурора області від 28.07.2014 року №1701к
про звільнення ОСОБА_1 частково змінено
та визначено вважати ОСОБА_1 звільненим
з 23.08.2014 року, а тому, з урахуванням
наведеного, представник відповідача
вважає позовні вимоги не
обґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
наявні в справі письмові докази,
оцінивши їх за власним внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді справи, суд встановив
наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України,
публічна служба, це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Судом встановлено, що наказом від 10.10.2013
року №2108к ОСОБА_1 призначено на посаду
старшого слідчого другого слідчого
відділу слідчого управління
Прокуратури Одеської області (а.с.5).

Згідно наказу №1701к від 28.07.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» за порушення
Присяги працівника прокуратури,
Кодексу професійної етики та поведінки
працівників прокуратури, старшого
слідчого другого слідчого відділу
слідчого управління Прокуратури
області юриста 2 класу ОСОБА_1 звільнено
із займаної посади та органів
Прокуратури Одеської області (а.с.22).

Судом встановлено, що підставою для
прийняття наведеного наказу №1701к від
28.07.2014 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»
стало скоєння ОСОБА_1 вчинку, який
порочить останнього як працівника
прокуратури та є несумісним з
подальшим перебуванням на службі в
органах прокуратури України, а саме:
одержання позивачем шляхом вимагання
неправомірної вигоди від громадянки
ОСОБА_4 за не притягнення останньої до
кримінальної відповідальності та
закриття кримінального провадження, за
фактом яких внесено відомості до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань та 25.07.2014 року ОСОБА_1
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.с.
23-26).

Розпорядженням Прокурора Одеської
області №335 від 28.07.2014 року, для
з'ясування вищенаведеної події,
зобов'язано провести службове
розслідування обставин вчинення
ОСОБА_1 проступку, який порочить
працівника прокуратури (а.с. 62-63).

Від надання будь-яких пояснень та
свідчень, згідно наявного у матеріалах
справи пояснення від 24.07.2014 року та
31.07.2014 року, на підставі ст.63
Конституції України, позивач
відмовився (а.с.27, 64).

За результатами проведення службового
розслідування складено Висновок,
затверджений 19.08.2014 року Прокурором
Одеської області, відповідно до якого
визнано, що ОСОБА_1 порушив Присягу
працівника прокуратури України, скоїв
вчинок, який порочить його як
працівника прокуратури та є несумісним
з подальшим перебуванням на службі в
органах прокуратури України (а.с.54-60).

З вказаним висновком позивача
ознайомлено під розпис та останнім
висловлено письмові заперечення щодо
необґрунтованості висновків та
незаконності звільнення з займаної
посади (а.с.59-60).

Поряд з цим, відповідно до наданих до
суду позивачем листків
непрацездатності серії АГЕ №434837 та
серії АГГ №723523, з 28.07.2014 року по 22.08.2014
року включно ОСОБА_1 перебував на
лікарняному (а.с.10).

З вищенаведеним наказом про звільнення
ОСОБА_1 ознайомлений 31.07.2014 року, про що
свідчить відповідний підпис позивача у
наказі (а.с.22).

Згідно довідки Прокуратури Одеської
області від 03.12.2014 року №18-278, лікарняні
листки за період з 28.07.2014 року по 22.08.2014
року видані на ім'я ОСОБА_1 до відділу
фінансування та бухгалтерського
обліку не надходили, а тому виплати не
нараховувались та не здійснювались
(а.с.36).

В процесі розгляду справи, у зв'язку з
наданням ОСОБА_1 листків
непрацездатності про перебування на
лікуванні з 28.07.2014 року по 22.08.2014 року
включно, про існування яких
відповідачу на момент прийняття
оскаржуваного наказу не було відомо,
Прокуратурою Одеської області змінено
дату звільнення позивача та Наказом
від 15.12.2014 року №2911к Наказ прокурора
області від 28.07.2014 року №1701к про
звільнення ОСОБА_1 частково змінено та
визначено вважати юриста 2 класу ОСОБА_1
звільненим з посади старшого слідчого
другого слідчого відділу слідчого
управління Прокуратури області на
підставі ч.1 ст.8, п.5 ст.9, ст..11
Дисциплінарного статуту прокуратури
України за порушення Присяги
працівника прокуратури, Кодексу
професійної етики та поведінки
працівників прокуратури та вчинення
проступку, який порочити працівника
прокуратури з 23.08.2014 року (а.с.53).

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
"Про прокуратуру" особи, вперше
призначені на посади старших
прокурорів та прокурорів прокуратур,
слідчих прокуратури, приймають
"Присягу працівника прокуратури"
такого змісту::

"Я, (прізвище, ім'я, по батькові)
вступаючи на службу в прокуратуру,
присвячую свою діяльність служінню
Українському народові і Українській
державі та урочисто присягаю:

неухильно додержуватися Конституції,
законів та міжнародних зобов'язань
України;

сумлінним виконанням своїх службових
обов'язків сприяти утвердженню
верховенства права, законності та
правопорядку;

захищати права і свободи людини та
громадянина, інтереси суспільства і
держави;

постійно вдосконалювати свою
професійну майстерність, бути
принциповим, чесно, сумлінно і
неупереджено виконувати свої
обов'язки, з гідністю нести високе
звання працівника прокуратури.

Усвідомлюю, що порушення присяги
несумісне з подальшим перебуванням в
органах прокуратури".

Прокурор і слідчий підписують текст
прийнятої Присяги, яка додається до
особової справи. Про прийняття Присяги
вноситься запис у трудову книжку.
Процедура прийняття Присяги
визначається Генеральним прокурором
України.

На виконання вказаної норми закону
ОСОБА_1 23.03.2012 року прийнято Присягу
працівника прокуратури (а.с.52).

Згідно зі ст. 46-2 Закону України "Про
прокуратуру" прокурори і слідчі можуть
бути звільнені з роботи на загальних
підставах, передбачених
законодавством про працю.
Військовослужбовці військових
прокуратур можуть бути звільнені з
військової служби відповідно до
законодавства, що регулює порядок її
проходження.

Пунктом 2 частини 1 ст. 46-2 Закону України
"Про прокуратуру» передбачено, що
прокурори і слідчі підлягають
звільненню з органів прокуратури, у
тому числі з позбавленням класного
чину, зокрема, у випадку порушення
"Присяги працівника прокуратури" чи
відмови від її прийняття.

Крім того, частиною 3 статті 48 згаданого
Закону визначено, що за порушення
закону, неналежне виконання службових
обов'язків чи скоєння ганебного вчинку
прокурори і слідчі несуть
відповідальність згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, який затверджується Верховною
Радою України.

Так, ст.ст. 2, 3 Дисциплінарного статуту
прокуратури України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України №
1796-ХІІ від 06.11.1991 р., встановлено, що
працівники прокуратури повинні мати
високі моральні якості, бути
принциповими і непримиренними до
порушень законів, поєднувати виконання
своїх професійних обов'язків з
громадянською мужністю,
справедливістю та непідкупністю. Вони
повинні особисто суворо додержувати
вимог закону, виявляти ініціативу в
роботі, підвищувати її якість та
ефективність і сприяти своєю
діяльністю утвердженню верховенства
закону, забезпеченню демократії,
формуванню правосвідомості громадян,
поваги до законів, норм та правил
суспільного життя.

Будь-які порушення
прокурорсько-слідчими працівниками
законності та службової дисципліни
підривають авторитет прокуратури,
завдають шкоду інтересам держави та
суспільства.

На підставі статті 48 Закону України
"Про прокуратуру" цей Статут встановлює
порядок заохочення та притягнення до
дисциплінарної відповідальності
прокурорсько-слідчих працівників, а
також працівників навчальних, наукових
і інших установ прокуратури, які мають
класні чини.

На виконання ст.ст. 8, 9, 11, 13
Дисциплінарного статуту дисциплінарні
стягнення до прокурорсько-слідчих
працівників, а також працівників
навчальних, наукових та інших установ
прокуратури застосовується за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків або за проступок,
який порочить його як працівника
прокуратури.

Дисциплінарними стягненнями є: догана;
пониження в класному чині; пониження в
посаді; позбавлення нагрудного знаку
"Почесний працівник прокуратури
України"; звільнення; звільнення з
позбавленням класного чину.

Дисциплінарне стягнення має
відповідати ступеню вини та тяжкості
проступку. Прокурор, який вирішує
питання про накладення стягнення,
повинен особисто з'ясувати обставини
проступку та одержати письмове
пояснення від особи, яка його вчинила. В
разі необхідності може бути призначено
службову перевірку.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ прокурора,
який оголошується працівнику під
розписку. Копія наказу додається до
особової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, для
прийняття оскаржуваного наказу
слугували обставини, викриті
працівниками Генеральної прокуратури
України та Служби безпеки України щодо
одержання позивачем неправомірної
вигоди шляхом вимагання від громадянки
ОСОБА_4 за не притягнення останньої до
кримінальної відповідальності та
закриття кримінального провадження, за
фактом яких внесено відомості до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань та 25.07.2014 року ОСОБА_1
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно ст.48-1 Закону України «Про
прокуратуру», Кодекс професійної етики
та поведінки працівників прокуратури
схвалюється всеукраїнською
конференцією працівників прокуратури
і затверджується Генеральним
прокурором України.

Прокурори і слідчі прокуратури
зобов'язані неухильно дотримуватися
вимог Кодексу професійної етики та
поведінки працівників прокуратури у
своїй службовій діяльності та поза нею.

Порушення прокурором і слідчим
прокуратури вимог Кодексу професійної
етики та поведінки працівників
прокуратури тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статей 5-6 Кодексу
професійної етики та поведінки
працівників прокуратури, професійна
діяльність працівника прокуратури має
ґрунтуватися на неухильному
дотриманні конституційних принципів
верховенства права та законності.

При здійсненні повноважень він
зобов'язаний діяти законно та в межах
своєї компетенції своєчасно вживати
вичерпних заходів до усунення порушень
закону, від кого б вони не виходили.

Працівник прокуратури у кримінальному
провадженні має бути переконаний, що
всі проведені слідчі (розшукові) та
інші процесуальні дії та зібрані
докази дають достатні підстави для
звинувачення особи у вчиненні
кримінального правопорушення. У
процесуальній діяльності він не може
використовувати докази, одержані
незаконним шляхом.

При виконанні службових обов'язків
працівник прокуратури має поважати
права та свободи людини і громадянина
відповідно до вітчизняних та
міжнародних правових норм,
усвідомлюючи, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека
визначаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Працівник прокуратури повинен
ставитися до громадян справедливо,
уважно, доброзичливо та неупереджено
згідно із загальнолюдськими
принципами моралі.

Згідно ст.18 Кодексу професійної етики
та поведінки працівників прокуратури
працівник прокуратури не має права
використовувати своє службове
становище в особистих інтересах або в
інтересах інших осіб.

У разі явного порушення закону,
очевидцем якого став працівник
прокуратури, він вживає усіх можливих
передбачених законодавством заходів
для припинення протиправних дій та
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Працівнику прокуратури слід уникати
особистих зв'язків, фінансових і
ділових взаємовідносин, що можуть
вплинути на неупередженість і
об'єктивність виконання професійних
обов'язків, скомпрометувати високе
звання працівника прокуратури, не
допускати дій, висловлювань і
поведінки, які можуть зашкодити його
репутації та авторитету прокуратури,
викликати негативний громадський
резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і
пристойно. При з'ясуванні будь-яких
обставин з представниками
правоохоронних і контролюючих органів
не використовувати свій службовий
статус, у тому числі посвідчення
працівника прокуратури, з метою
ухилення від відповідальності.

Суд зауважує, що звільнення за
порушення присяги може мати місце лише
тоді, коли державний службовець скоїв
проступок проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків.

На переконання суду, неналежне
виконання старшим слідчим другого
слідчого відділу слідчого відділу
Прокуратури Одеської області ОСОБА_1
своїх службових обов'язків, та вчинення
ним дій, які порушують Присягу
працівника прокуратури, підтверджене
матеріалами справи, що є підставою для
застосування такого виду стягнення, як
звільнення з займаної посади та
органів прокуратури.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
щодо перебування останнього на
лікарняному, оскільки про існування
листків непрацездатності відповідачу
стало відомо під час розгляду даної
справи, у зв'язку з чим Прокуратурою
Одеської області змінено дату
звільнення позивача та Наказом від
15.12.2014 року №2911к Наказ прокурора
області від 28.07.2014 року №1701к про
звільнення ОСОБА_1 частково змінено та
визначено вважати юриста 2 класу ОСОБА_1
звільненим з посади старшого слідчого
другого слідчого відділу слідчого
управління Прокуратури області на
підставі ч.1 ст.8, п.5 ст.9, ст.11
Дисциплінарного статуту прокуратури
України за порушення Присяги
працівника прокуратури, Кодексу
професійної етики та поведінки
працівників прокуратури та вчинення
проступку, який порочить працівника
прокуратури, з 23.08.2014 року. Такі доводи
представника відповідача не
ґрунтуються на вимогах законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

У відповідності до статті 8 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визначаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивача є не обґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської
області про визнання протиправним та
скасування наказу №1701к від 28.07.2014 року,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 19 грудня 2014 року.

Суддя
П.П.Марин