Справа № 2-а-2057/09
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2057/09
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14.05.2009 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 14.05.2009 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 14.05.2009 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.
Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14.05.2009 року - залишити без змін,
виходячи із наступного.
Відповідно
до ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального
права при дотриманні норм
процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.
Згідно
ст. 200 КАС України суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом
першої інстанції, позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім»ям з дітьми».

З 01.02.2007 року по 11.06.2009 року
позивачу було призначено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Допомогу в 2007 році
позивачу було виплачено в наступному
розмірі: 122, 44 грн. у січні - лютому; 129, 03
грн. з квітня по липень; 132, 64 грн.
серпень ;134, 45грн. -вересень, 136, 13грн.-
жовтень, 140, 05 грн. у листопаді місяці; 144,
10 грн. у грудні місяці.

Розмір призначеної ОСОБА_2 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку призначено
Управлінням праці та соціального
захисту населення з дотриманням вимог
ст. 56 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» та Закону
України «Про державну допомогу сім»ям
з дітьми» у розмірі, що дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім»ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на забезпечення
їх у разі повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності,
втрати годувальника, безробіття з
неналежних від них обставин, а також у
старості та в інших випадках,
передбачених законом. ... Пенсії, інші
види соціальних виплат та допомоги, що
є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум » визначено, що
прожитковий мінімум застосовується
зокрема для: встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім»ям з дітьми,
допомоги по безробіттю, а також
стипендії та інших соціальних витрат
виходячи з вимог Конституції України
та законів України; формування
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів.

Відповідно до змісту ст. 15 закону
України « Про державну допомогу сім»ям
з дітьми», допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі прожиткового
мінімуму встановленого для дітей віком
до 6 років.
Законом України «Про державний бюджет
на України на 2007 рік» розмір
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на 2007 рік складав з 01.03 - 434, 00
грн., з 01.04. - 463, 00 грн., з 01.10 по 31.12. -470, 00
грн.
Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 у справі № 1-29/2007 №
6-рп-2007 (справа про соціальні гарантії
громадян) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення Закону
України « Про Державний бюджет України
на 2007 рік » абзац 3. ч. 2 ст. 56 щодо
встановлення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, що визначається як різниця між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім»ї з розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму встановленого Кабінетом
Міністрів України та ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім»ям
з дітьми».

Правовідносини, що виникають у процесі
реалізації права на отримання надбавки
до пенсії, соціальних допомог основані
на принципі юридичної визначеності.
Зазначений принцип не дозволяє державі
посилатися на відсутність певного
нормативного акту, який визначає
механізм реалізації прав та свобод
громадян, закріплених у конституційних
та інших актах. Як свідчить позиція
Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office(Cace 41/74
van Duyn v. Home Office) принцип юридичної
визначеності означає, що зацікавлені
особи повинні мати змогу покладатися
на зобов»язання, взяті державою, навіть
якщо такі зобов»язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має
автоматичної прямої дії. Така дія
зазначеного принципу пов»язана з іншим
принципом - відповідальності держави,
який полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов»язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо
держава чи орган публічної влади
схвалив певну концепцію, в даному
випадку це державна соціальна
підтримка сімей з дітьми, така держава
чи орган вважатимуться такими, що діють
протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, зокрема,
щодо фізичних осіб без завчасного
повідомлення про зміни в такій
політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обгрунтованих сподівань у фізичних
осіб стосовно додержання державою чи
органом публічної влади такої політики
чи поведінки. Як
зазначено у Рішенні Конституційного
Суду України від 11 жовтня 2005 року №
8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового
утримання) зміст прав і свобод людини -
це умови і засоби, які визначають
матеріальні та духовні можливості
людини, необхідні для задоволення
потреб її існування і розвитку. Обсяг
прав людини - це кількісні показники
відповідних можливостей, які
характеризують його множинність,
величину, інтенсивність і ступінь
прояву та виражені у певних одиницях
виміру. Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення
ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються
відповідними правами та свободами,
тобто якісних характеристик права.
Звуження обсягу прав і свобод - це
зменшення кола суб»єктів, розміру
території, часу, розміру або кількості
благ чи будь-яких інших кількісно
вимірюваних показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісної
характеристики.
Враховуючи те, що позивач є особою, що
здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, вона
наділена державою певним правовим
статусом, який включає в себе й право на
додаткові елементи соціального
захисту, зокрема право на отримання
соціальної допомоги по догляду за
дитиною.
Наділивши
матерів дітей, що здійснюють догляд до
досягнення ними трирічного віку
соціальною гарантією, держава таким
чином взяла на себе публічне
зобов»язання забезпечити належний
матеріальний рівень осіб, які є такими,
що здійснюють догляд за дітьми до
досягнення ними трирічного віку, тобто,
між позивачем і державою встановлено
певний правовий зв»язок у визначеній
сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов»язання держави забезпечити
соціальний захист зазначеної
категорії громадян.
Поряд з цим, у справі « Кечко проти
України» Європейський Суд з прав
людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов»язань.

Посилання органами
державної влади на відсутність коштів
як на причину невиконання своїх
зобов»язань судом не приймається до
уваги, оскільки реалізація особою
права, яке пов»язане з отриманням
бюджетних коштів і базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлено у залежність від
бюджетних асигнувань, відсутність яких
не може бути підставою для порушення
прав громадян на соціальний захист, в
тому числі й отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка прямо передбачена
законом.
З огляду на
викладене, повно та всебічно
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені в постанові від 14 травня 2013
року, та не можуть бути підставами для
її скасування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14.05.2009 року - без змін.
Керуючись
ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації - відмовити.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 14.05.2009 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

Г.М. Бистрик

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Бистрик Г.М.