Справа № 872/17100/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 804/6626/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 30 травня 2013 року

у справі № 804/6626/13-а

за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

пр. Правди, 42, м.
Дніпропетровськ, 49051;

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вента.
ЛТД»,

Селянський
узвіз, 3а, м. Дніпропетровськ, 49000;

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

встановив: Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів подано позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вента.
ЛТД» про стягнення 1.241.393,89 грн.
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012
році та 248,28 грн. пені.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Ільков В.В.)
своєю постановою від 30.05.2013 року у
позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
вини в діях Відповідача. Товариством
були проведені всі організаційні
заходи щодо створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів:
визначено посади, на яких доцільно
використовувати працю інвалідів, про
потребу в працівниках-інвалідах
Відповідач належним чином повідомляв
органи працевлаштування.

Працівники інваліди протягом 2012 року
Жовтневим районним центром зайнятості
м. Дніпропетровська на
підприємство не направлялись у зв'язку
з тим, що за професіями, які були
заявлені у звітах (провізор та
фармацевт) безробітні на обліку не
знаходились.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, Позивач, вказує, що
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, вважається
працевлаштування інвалідів, для яких
це місце роботи є основним. Факт
інформування центру зайнятості шляхом
подання звітів за формою 3-ПН вказує
лише про належне виконання вимог
законодавства про зайнятість
населення.

З огляду на приписи статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів санкції, сума яких
визначається в розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

При цьому, сплата зазначених санкцій не
ставиться в залежність від того, чи
вживав роботодавець необхідних,
передбачених законодавством заходів,
щодо працевлаштування інвалідів.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити.

У відповідності з частиною 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Обставини справи: За даними «Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік» (форма 10-ПІ річна):
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
Товариства складала 505 осіб;

середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 3 особи,

кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 20 осіб.

Середньорічна заробітна плата
штатного працівника 73.023,17 грн.

Стягнення 1.241.393,89 грн. адміністративно
господарських санкцій та 248,28 грн. пені,
було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

У відповідності до статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року № 875-ХІІ, чим
обґрунтовує свої вимоги заявник
апеляційної скарги, підприємства,
установи, організації <…> де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації.

З огляду на приписи статті 238
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, стаття 218 цього
Кодексу, є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року N 875-XII забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. <…>
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів, з огляду і
на приписи Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року N
70, роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно до частини 1 статті 18-1 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Отже, за відсутності направлених для
працевлаштування інвалідів створення
робочого місця не видається можливим.

Відповідно до наказу від 01.01.2012 року за
№ 1/И Товариством на виконання положень
статті 19 Закону України № 875-ХІІ
створено на підприємстві робочі місця
для інвалідів у кількості 18, а саме - 4
місця для провізорів та 14 місць для
фармацевтів; включено до штатного
розкладу створені робочі місця з
встановленням відповідних посадових
окладів; зобов'язано проінформувати
про створення робочих місць для осіб з
обмеженими можливостями районний
центр зайнятості, у якому
зареєстроване підприємство.

Наказами по підприємству, були внесені
відповідні зміни до штатного розкладу
у зв'язку зі створенням робочих місць
для інвалідів, що підтверджується
матеріалами справи (копіями наказів
від 01.08.2012 року за № 302к, від 01.10.2012 року
за № 414к, від 03.01.2012 року за № 1/1-к,
від 02.04.2012 року за № 114к).

Протягом 2012 року Товариство подавало
до Жовтневого районного центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій за формою № 3-ПН. На
підтвердження зазначеного,
Відповідачем додано до заперечень
копії звітів про наявність вакансій за
формою № 3-ПН, які були подані ним до
Жовтневого районного центру
зайнятості, зокрема, звіти від: 05.01.2012
року, 27.01.2012 року, 17.02.2012 року, 06.03.2012 року,
10.04.2012 року, 16.05.2012 року, 08.06.20012 року,
10.07.2012 року, 03.08.2012 року, 04.09.2012 року,
03.10.2012 року, 06.11.2012 року, 05.12.2012 року.

Факт надання відповідачем звітів до
центру зайнятості підтверджується
відмітками Жовтневого районного
центру зайнятості про їх отримання та
листом Жовтневого районного центру
зайнятості за № 741 від 23.05.2012р., в якому
зазначено, що протягом 2012 року
підприємство надавало до Жовтневого
районного центру зайнятості звіти про
наявність вільних робочих місць за
формою № 3-ПН, у яких заявлено про
потребу у працівниках-інвалідах; звіти
за формою № 3-ПН надавались з січня 2012
року по березень 2012 року включно, де
було заявлено 18 вакансій для осіб з
обмеженою працездатністю, з квітня 2012
року по липень 2012 року включно,
заявлено 20 вакансій для осіб з
обмеженою працездатністю. З серпня 2012
року по вересень 2012 року включно було
заявлено 18 вакансій для осіб з
обмеженою працездатністю. У жовтні,
листопаді та грудні 2012 року
підприємство надало звіти про
наявність вакансій, у якому було
заявлене 21 вакантне місце для осіб з
обмеженою працездатністю;
працівники-інваліди протягом 2012 року
Жовтневим районним центром зайнятості
м. Дніпропетровська на підприємство не
направлялись у зв'язку з тим, що за
професіями, які були заявлені у звітах
(провізор та фармацевт) безробітні на
обліку не знаходились.

Таким чином, якщо роботодавець вжив
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, у зв'язку з наявністю
вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, не є
правильним.

Зазначені обставини досліджені судом
першої інстанції на підставі наданих в
судове засідання сторонами доказів. В
межах апеляційної скарги підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2013 року у справі № 804/6626/13-а -
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна