Справа № 2а/1770/3663/2011
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/18740/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівне

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012

у справі № 2а/1770/3663/2011 Рівненського
окружного адміністративного суду

за позовом Управління капітального
будівництва виконавчого комітету
Рівненської міської ради

до Державної податкової інспекції у м.
Рівне

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012,
позов задоволено: визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне від
19.05.2010 № /0.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Рівне
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій з підстав
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для визначення
позивачу штрафу згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, став
висновок контролюючого органу,
викладений в акті перевірки від 19.05.2010
№ 354, про порушення позивачем підпункту
5.3.1 пункту 5.3 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (Закон №
2181-ІII), а саме: несвоєчасна сплата
узгоджених сум податкових зобов`язань
із орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.05.2010 №
/0, яким до позивача застосовано
штраф у розмірі 25714,53 грн. (50% від
сплаченого податкового зобов'язання за
платежем із орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності у сумі 51429,44 грн. із затримкою
на 164 календарних дні).

У судовому процесі встановлено, що
позивач сплачував самостійно
узгоджені суми податкових зобов'язань
з орендної плати за земельні ділянки
комунальної власності за квітень 2010
року в установлений підпунктом 5.3.1
пункту 5.3 ст.5 Закону № 2181-ІІІ строк.
Проте, податковим органом в
оперативному обліку сплачених сум
податкових зобов'язань з орендної
плати за землю сплачені кошти
враховані на погашення податкового
боргу із орендної плати за землю, який
виник раніше.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону № 2181-III платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Відповідно до пункту 7.7 ст. 7 Закону №
2181-III податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Ця норма не позбавляє платника
податків права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III та від
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього ж
Закону. Суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
№ 2181-III слід вважати сплаченими у день
реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Законом № 2181-III не
визначено серед заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, зміну призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

З огляду на викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій із дотриманням
норм матеріального та процесуального
права дійшли юридично обґрунтованого
висновку, що самостійне зарахування
податковим органом сплачених
позивачем сум орендної плати за землю в
рахунок погашення податкового боргу,
пені або тих податкових зобов'язань,
які не вказані платником в платіжному
дорученні як призначення платежу під
час перерахування поточних податкових
зобов'язань до бюджету, є неправомірним
та суперечить приписам Закону № 2181-III.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку суду, а відтак відсутні
підстави для скасування оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівне залишити без
задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев