Справа № К/9991/25615/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/25615/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Луганській
області (яка є правонаступником
Контрольно-ревізійного управління в
Луганській області) на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23
грудня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року у справі №
2а-10897/11/1270 за позовом Комунального
підприємства «Алчевськпастранс» до
Контрольно-ревізійного відділу у м.
Алчевську Луганської області,
Контрольно-ревізійного управління в
Луганській області про визнання
нечинними та скасування пунктів
вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року Комунальне
підприємство «Алчевськпастранс»
звернулось з позовом до
Контрольно-ревізійного відділу у м.
Алчевську Луганської області,
Контрольно-ревізійного управління в
Луганській області про визнання
нечинними та скасування пунктів 2, 4, 5
вимоги від 15.07.2011 року №130-10/724.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року, позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано пункти
пунктів 2, 4, 5 вимоги від 15.07.2011 року
№130-10/724 Контрольно-ревізійного відділу
у м. Алчевську Луганської області.

Не погоджуючись з постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року, Державна
фінансова інспекція в Луганській
області звернулась з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про їх скасування та прийняття нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання п.1.4.4.2
плану контрольно-ревізійної роботи
Контрольно-ревізійного відділу у м.
Алчевську на II квартал 2011 року, на
підставі направлення на проведення
ревізії від 24.05.2011 №40, відповідачем у
період з 24.05.2011 по 30.06.2011 проведено
планову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності в
комунальному підприємстві
«Алчевськпастранс» за період з 01.04.2009
по 31.03.2011, про що складено акт ревізії
№130-17/005 від 30.06.2011 року.

Проведеною ревізією встановлено ряд
порушень, зокрема:

1) у Штатному розписі КП
«Алчевськпастранс» працівникам
комунального підприємства встановлено
посадові оклади розраховані у
співвідношенні до тарифної ставки
слюсаря рухомого складу 1 розряду, а не
водія тролейбусу (як основного за
професією), що не відповідає напрямку
та основному виду діяльності
Підприємства, визначеному в установчих
документах та призвело до не
донарахування заробітної плати
працівникам КП «Алчевськпастранс» у
загальній сумі 73 836,14 грн., чим порушено
ст.16 Кодексу законів про працю України,
ст.14 Закону України «Про оплату праці»,
ст. 5 Закону України «Про колективні
договори і угоди», додатку №4 до
Галузевої угоди на 2007-2009 роки.
Внаслідок вищезазначеного порушення
законодавства, завдано матеріальної
шкоди (збитків) фізичним особам -
працівникам КП «Алчевськпастранс» на
суму втрат ними доходів за листопад 2010
року - 73 836,14 грн.;

2) внаслідок здійснення розрахунків з
оплати праці, виходячи з розміру
посадового окладу начальника відділу
кадрів замість інспектора відділу
кадрів в частині виконання завдань та
обов'язків по керуванню службою, у
період з 01.04.2009 по 30.09.2010 працівнику КП
«Алчевськпастранс» Кабановій Н.М. за
фактично відпрацьований час зайво
нараховано та сплачено заробітної
плати у сумі 8 468,78 грн., чим порушено п.1.21
Типових нормативів та умов розд.1
Довідника кваліфікаційних
характеристик професій працівників, що
розроблений та затверджений наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 29.12.2004 №336;

3) в порушення додатку № 1 Положення про
Цивільну оборону України,
затвердженого постановою КМУ від 10.05.1994
№299, п.1.16. Типових нормативів
чисельності працівників міського
електротранспорту (ГКН 02.05.015-2003),
затверджених та введених в дію з 01.04.2003
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 12.02.2003 №32 (за погодженням з
Міністерством праці України) при
чисельності працюючих менше ніж 500
чоловік, до штату КП
«Алчевськпастранс» введено посаду
начальника штабу цивільної оборони при
тому, що вищезазначеними Типовими
нормативами (ГКН 02.05.015-2003) визначено, що
за наявності на підприємстві понад 500
працівників, у штатному розкладі може
вводитися посада лише
інженера-інспектора з цивільної
оборони (тобто, посада начальника штабу
цивільної оборони не передбачена
Типовими нормативами). Зазначене
призвело до завищення витрат по оплаті
праці за період з 01.04.2009 по 31.03.2011
колишньому директору підприємства
Попову Ю.І., який працював на посаді
начальника штабу цивільної оборони
підприємства у періоді, який
ревізувався, у сумі 27 691,80 грн.

На підставі акту ревізії №130-17/005 від
30.06.2011 року, відповідно до п. 7 ст. 10
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», Контрольно-ревізійним
відділом у м. Алчевську винесено вимогу
№ 130-10/724 від 15.07.2011 року, відповідно до
якої вимагалось:

- провести донарахування та виплатити
належну працівникам КП
«Алчевськпастранс» заробітну плату за
листопад 2010 року, недоотриману
фізичними особами у загальній сумі
73836,14 грн. (пункт 2 вимоги);

- стягнути зайво нараховані кошти
заробітної плати у сумі 8 468,78 грн. з
особи, що їх отримала безпідставно, в
порядку та розмірах, встановлених
чинним законодавством України (пункт 4
вимоги);

- привести штатний розпис КП
«Алчевськпастранс» у відповідність до
законодавства, внести зміни до
посадових інструкцій; стягнути зайво
нараховані та сплачені кошти
заробітної плати у сумі 27 691,80 грн. з
особи, що їх отримала безпідставно, в
порядку та розмірах, встановлених
чинним законодавством України (пункт 5
вимоги).

Не погоджуючись з пунктами 2, 4, 5
оскаржуваної вимоги, КП
«Алчевськпастранс» звернулось до суду
з позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що діючим законодавством не
передбачено право відповідача
пред'являти обов'язкові вимоги щодо
відшкодування будь-яких сум, оскільки
Контрольно-ревізійним управлінням
надається право пред'являти керівникам
та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів у
відповідності до пункту 7 статті 10
Закону України «Про Державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду вважає
передчасними такі висновки судів,
враховуючи наступне.

Як вбачається зі змісту пункту 2 вимоги
№130-10/724 від 15.07.2011 р., працівникам
комунального підприємства встановлено
посадові оклади, розраховані у
співвідношенні до тарифної ставки
слюсаря рухомого складу 1 розряду, а не
водія тролейбусу (як основного за
професією), що не відповідає напрямку
та основному виду діяльності
Підприємства, визначеному в установчих
документах, та призвело до не
донарахування заробітної плати
працівникам позивача у загальній сумі
73 836,14 грн.

Так, у розділі 4 Статуту Комунального
підприємства «Алчевськпастранс»,
затвердженого рішенням Алчевської
міської ради від 27.12.2007 р. №26/29,
визначено, що Підприємство створено з
метою здійснення пасажирських
перевезень та надання транспортних
послуг населенню.

Відповідно до довідки ЄДРПОУ АБ №071093
видами діяльності КП
«Алчевськпастранс» є: 60.21.2 - Діяльність
регуляторного електротранспорту,
включаючи діяльність фунікулерів та
підвісних канатних доріг; 60.21.1 -
Діяльність автомобільного регулярного
транспорту; 60.23.0 - Діяльність
нерегулярного пасажирського
транспорту; 60.24.0 - Діяльність
автомобільного вантажного транспорту;
70.20.0 - Здавання в оренду власного
нерухомого майна; 80.41.0 - Школи
підготування водіїв транспортних
засобів.

Таким чином, відповідно до напряму
діяльності та з урахуванням питомої
ваги чисельності та обсягу доходів,
отриманих від надання послуг по
перевезенню населення, як основного
виду діяльності, робітником основного
виробництва Позивача є водій
тролейбусу (автобусу).

Крім того, при вирішення спору суди не
врахували пояснення голови профспілки
КП «Алчевськпастранс» Журавльової С.Є.
від 30.05.2011, де зазначено, що на загальних
зборах трудового колективу основною
професією підприємства було обрано
професію слюсаря по ремонту рухомого
складу для зменшення фонду оплати
праці у зв'язку з тим, що підприємство
перебувало у скрутному фінансовому
становищі.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для скасування пункту 2 вимоги
№130-10/724 від 15.07.2011 р., а відтак про
помилковість позиції судів у цій
частині позовних вимог.

Щодо правомірності пунктів 4, 5 вимоги
№130-10/724 від 15.07.2011 р., колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно з приписами пунктів 1, 7, 10 статті
10 зазначеного Закону,
контрольно-ревізійним управлінням в
областях надається право перевіряти у
підконтрольних установах грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011,
Державна фінансова інспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної організації у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання. Що ж
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово відшкодовані шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного
фінансового контролю є право заявляти
вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У справі, яка розглядається орган
державного фінансового контролю
пред'явив вимогу від 15.07.2011 р. №130-10/724
про усунення фінансових порушень,
виявлених під час ревізії КП
«Алчевськпастранс».

При цьому, пункти 4 та 5 цієї вимоги
вказують на виявлені збитки, їхній
розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність обчислення їх
розміру перевіряє суд, який розглядає
цей позов, а не позов підконтрольної
установи про визнання вимоги
протиправною.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України
від 15 квітня 2013 року №21-40а14, 13 травня 2013
року №21-89а14, 20 травня 2014 року №21-93а14.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судові рішення
ухвалені з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягають
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ст. 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

ПОСТАНОВИЛА

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Луганській області
задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду скасувати, та
ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову Комунального
підприємства «Алчевськпастранс» до
Контрольно-ревізійного відділу у м.
Алчевську Луганської області,
Контрольно-ревізійного управління в
Луганській області про визнання
нечинними та скасування пунктів 2, 4, 5
вимоги від 15.07.2011 року №130-10/724 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: