Справа № 242/2448/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.Справа № 242/2448/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької
області, на постанову Селидівського
міського суду Донецької області від
26.08.2014р. по справі № 242/2448/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької
області, третя особа
Відокремлений підрозділ "Шахта
"Україна" Державного підприємства
"Селидвугілля"

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області, третя
особа: Відокремлений підрозділ "Шахта
"Україна" Державного підприємства
"Селидвугілля", в якому, з урахуванням
уточнень до позовних вимог, просив
визнати дії Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області протиправними та зобов'язати
відповідача зарахувати йому до
страхового стажу роботу на
підприємстві з 29.10.1990 року по 17.10.1991 року
на підприємстві ТВЦ «Піраміда» та
21.10.1991 року по 25.07.1992 року МП «Топ»;
зобов'язати УПФУ в м. Селидове
здійснити перерахунок та виплату
призначеної йому пенсії за віком у
відповідності до вимог ст.ст.40, 42 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», застосувавши
ст.8 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» з
урахуванням різниці фактично
сплаченої суми пенсії.

26 серпня 2014 року постановою
Селидівського районного суду
Донецької області позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької області
про визнання дій Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області - задоволений частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області щодо нарахування та
призначення пенсії ОСОБА_1
протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області зарахувати до страхового стажу
ОСОБА_1 періоди роботи на підприємстві
ТВЦ «Піраміда» з 29.10.1990 року по 17.10.1991
року та з 21.10.1991 року по 25.07.1992 року на
підприємстві МП «Топ».

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області здійснити перерахунок та
виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за
віком з урахуванням зазначених
періодів роботи.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області, не погоджуючись з рішення суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відсутні законні
підстави для перерахунку пенсії,
оскільки підприємство, на якому
працював позивач своєчасно не сплатило
страхові внески.

У відповідності до приписів ст.195 КАС
України, колегія суддів переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги. Постанова
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
не оскаржувалась.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.
Селидове та отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яка була призначена з
16.02.2014 р.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії,
оскільки, на його думку, розмір пенсії
не відповідав передбаченому
законодавством розміру.

07.06.2014 відповідачем надано відповідь, в
якій зазначено, що стаж пільгової
роботи позивача складає 12 років 10
місяців 1 день, тоді як для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про престижність шахтарської праці»
позивачу необхідно мати 15 років
пільгової роботи, на підставі чого у
позивача відсутні підстави для
здійснення перерахунку пенсії за цими
нормами. За період роботи на ВП «Шахта
«Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010
року по 31.12.2010 року та з 01.12.2013 року по
28.04.2014 року підприємством не сплачений
єдиний внесок, тому цей період не був
врахований до страхового та пільгового
стажу при призначенні пенсії. (а.с.13).

На підставі зазначеного, відповідачем
повідомлено, що до пільгового стажу не
зараховані періоди роботи на
ліквідованих підприємствах з 29.10.1990
року по 17.10.1991 року на підприємстві ТВЦ
«Піраміда» та 21.10.1991 року по 25.07.1992 року
МП «Топ»

Таким чином, враховуючи, що оскільки
підприємство, на якому працював
позивач своєчасно не сплатило страхові
внески, відповідач зазначив, що
відсутні правові підстави для
перерахунки пенсії позивачу.

Вважаючи такі дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області неправомірними,
позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що дії відповідача щодо відмови
у перерахунку пенсії позивачу не
відповідають вимогам ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки обов'язок щодо сплати
страхових внесків покладено на
роботодавців, а тому позивач не може
нести відповідальності за неналежне
виконання своїх обов'язків
підприємством, на якому він працює.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», право на отримання
пенсії та соціальних послуг із
солідарної системи мають громадяни
України, які застраховані згідно зі
спеціальним законом та досягли
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного пенсії
страховий стаж. Так ст. 26 цього Закону
передбачені умови призначення пенсії
за віком, а саме: особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України, - громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, а також у старості та в
інших випадках, передбачених законом.
Законодавство України про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески

Частина 1 статті 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає, що платниками
страхових внесків до солідарної
системи є страхувальники, зазначені в
статті 14 цього Закону (роботодавці - п. 1
ст. 14 Закону), і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12
цього Закону.

З набранням чинності 01.01.2011 року Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», нарахування
єдиного внеску (страхового внеску) за
працівників підприємства покладено на
роботодавців (ч. 6 ст. 7 Закону).

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок про те, що наявність у
роботодавця заборгованості по сплаті
страхових внесків до Пенсійного фонду
не може бути підставою для не включення
певного періоду роботи працівника на
підприємстві роботодавця до
страхового стажу, оскільки обов'язок
щодо сплати страхових внесків
покладено на роботодавців.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" із
змінами, які набули чинності 01.10.2011
року, у разі якщо застрахована особа
після призначення (перерахунку) пенсії
має менш як 24 місяці страхового стажу,
перерахунок пенсії проводиться не
раніше ніж через два роки після
призначення (попереднього перерахунку)
з урахуванням страхового стажу після
її призначення (попереднього
перерахунку) та заробітної плати, з
якої призначено (попередньо
перераховано) пенсію.

Тобто, зі змісту наведеної норми
вбачається, що право на перерахунок
пенсії пов'язується зі спливом двох
календарних років з моменту
призначення або попереднього
перерахунку пенсії але при його
проведенні враховується набутий за цей
час страховий стаж.

Кірм того, відповідно до довідки ВП
«Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»
від 24.06.2014 року про те, що з 11.09.2006 року по
теперішній час із заробітної плати
позивача щомісячно відраховується
внески до Пенсійного фонду України.
(а.с.17).

Колегія суддів вважає, що відповідач,
відмовляючи позивачу у перерахунку
пенсії у зв'язку з відсутністю у
останнього страхового стажу через
несплату роботодавцем страхових
внесків, діяв необґрунтовано і його
рішення є протиправним.

За таких обставин, суд першої інстанції
вірно дійшов до висновку що позивач має
право на перерахунок його пенсії з
урахуванням страхового стажу з на
підприємстві ТВЦ «Піраміда» з 29.10.1990 р.
по 17.10.1991 р. та з 21.10.1991 р. по 25.07.1992 р. на
підприємстві МП «Топ».

Крім того, у відповідності до п.10
чинного Порядку застосування Списків
№ 1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку з
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку з наказу по
підприємству про проведення атестації
на відповідному робочому місці та, у
разі відсутності в трудовій книжці
відомостей, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах, уточнюючу
довідку, передбачену пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Діюче пенсійне законодавство України
не містить в своєму складі постанови
Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №
637.

Згідно п. 10 оглядового листа ВАСУ від
14.08.2008 1406/100/13-08 "Про практику
застосування законодавства з питань
пенсійного забезпечення (за
результатами справ, розглянутих Вищим
адміністративним судом України у
касаційному порядку)" роз'яснено що:
«статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка. Зазначеній
нормі відповідає пункт 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року N
637».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має стаж роботи зі шкідливими і
важкими умовами праці, що
підтверджується записами трудової
книжки НОМЕР_1.(а.с.8-12).

З огляду на вищезазначене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про те, що право позивача на
перерахунок та виплату призначеної
пенсії за віком безпідставно порушене
відповідачем.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області, залишити без
задоволення.

Постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 26.08.2014р. по справі
№ 242/2448/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.