Справа № 817/3606/14
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3606/14

08 грудня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Нор У.М. розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом:

Управління Пенсійного фонду
України в Рокитнівському районі

доВідділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Сарненському районі про стягнення
витрат , - ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі про стягнення допомоги на
поховання сім'ї померлого пенсіонера
за вересень 2014 року в сумі 300,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав клопотання,
яким позов підтримав в повному обсязі,
просив справу розглянути без його
участі.

Відповідач - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі позов не визнав, про що подав
письмові заперечення. Заперечення
обґрунтовані тим, що суми допомоги на
поховання відшкодовуються лише тим
особам, які померли від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, тобто за
умови наявності причинного зв'язку їх
смерті з одержаним каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я.

У відповідності до вимог ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
проваджені у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За наведених обставин, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
відсутності представника відповідача
в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву по суті,
дослідивши наявні у справі матеріали,
оцінивши їх в сукупності, перевіривши
їх дослідженими доказами, у
відповідності до норм чинного
законодавства, суд дійшов до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
з наступних підстав.

Судом встановлено, що Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі відмовилося взяти до
відшкодування кошти, виплачені
Управлінням Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі на виплату
допомоги на поховання сім'ї померлого
пенсіонера ОСОБА_1 за вересень 2014 року в
сумі 300,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд вважає за необхідне
врахувати наступні вимоги чинного
законодавства.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Пунктом 5 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено обов'язок
Фонду співпрацювати з фондами з інших
видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
такий страховик має право звернутися
до відповідного страховика з інших
видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

На необхідність встановлення
причинного зв'язку між смертю та
отриманою травмою також вказано в п. 20
пп. "в" постанови Пленуму Верховного
суду України №6 від 27.03.1992 року.

З матеріалів справи вбачається, що з
17.05.1999 року ОСОБА_1 призначено першу
групу інвалідності в наслідок
трудового каліцтва. Діагноз МСЕК: опік
тулуба, кінцівок, статевих органів,
ІІ-ІІІ АВ IV ступенів (а.с.37).

Проте, як вбачається з довідки про
причину смерті від 29.09.2014 року, ОСОБА_1
помер 19.09.2014 року у зв'язку з хронічною
серцево-судинною недостатністю (а.с.37).

Таким чином, причина смерті ОСОБА_1 не
пов'язана з отриманою трудовою травмою,
а відтак, в задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України -
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі про стягнення допомоги на
поховання сім'ї померлого пенсіонера
за вересень 2014 року в сумі 300,00 грн. -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Нор
У.М.