Справа № 345/1103/14а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р.

Справа № 876/4565/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання:
Нефедовій А.О.,

за участі представника позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
11.04.2014р. по справі № 345/1103/14а за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
11.04.2014р. позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено, визнано дії управління
праці та соціального захисту населення
Калуського міської ради по невиплаті
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2013 рік ОСОБА_2 -
неправомірними; зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 недоплачені кошти на
щорічну допомогу на оздоровлення за 2013
в розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат встановлених Законом України "Про
державний бюджет" на момент проведення
виплати.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області оскаржило
її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, та з наведених в ній
підстав з посиланням на порушення
судом першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваного рішення, норм
матеріального права та неповне
з'ясування всіх обставин справи
просить скасувати оскаржувану
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
11.04.2014р. та прийняти нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_2 в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт, будучи повідомленим про час та
місце розгляду справи явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, що відповідно
до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без його участі.

Представник позивача, в судовому
засіданні заперечив проти апеляційної
скарги, просив залишити постанову суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції не знаходить підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 встановлена ІІ група
інвалідності у зв'язку з захворюванням,
яке пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи та вона має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення відповідно до вимог ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо встановлення
мінімальної заробітної плати на рівні
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб» мінімальна
заробітна плата встановлюється у
розмірі не нижчому від розміру
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб. Розмір мінімальної
заробітної плати встановлюється
Верховною Радою України за поданням
Кабінету Міністрів України не рідше
одного разу на рік у законі про
Державний бюджет України. Розмір
мінімальної заробітної плати не може
бути зменшено в разі зменшення розміру
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб.

Виходячи зі змісту вимог Закону, який
встановлює розміри мінімальної
заробітної плати на відповідні роки, не
вбачається будь - яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою
реалізації статті 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Порядок обчислення компенсаційних
виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Закони та підзаконні нормативно -
правові акти повинні відповідати
Конституції України, як основному
Закону держави, в свою чергу підзаконні
нормативно правові акти повинні не
суперечити законам України та
Конституції України.

Постанова Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
керувався відповідач при нарахуванні
щорічної допомоги на оздоровлення є
підзаконним нормативно-правовим актом
та істотно звужує права позивача
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно - правового акта
Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, що при визначенні
розміру пенсій позивачу, застосуванню
підлягають не постанова Кабінету
Міністрів України, оскільки остання
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року №107-VІ, що набрав
чинності 01.01.2008 року, внесено зміни в ч. 4
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яку викладено в такій
редакції: одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказані вище
зміни визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року діє
редакція ч. 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до
внесення змін, а саме: щорічна допомога
на оздоровлення виплачується в таких
розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат, інвалідам
III групи, дітям - інвалідам - чотири
мінімальні заробітні плати.

Отже, колегія суддів не вбачає жодних
перешкод у виплаті позивачу
одноразової допомоги на оздоровлення
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік у
визначеному статтею 48 вказаного Закону
розмірі.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що доводи апеляційної скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 11.04.2014р.
по справі № 345/1103/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 12.12.2014
року.