Справа № 821/3032/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3032/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Гомельчук С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"Полімер - Трейд" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення від 24
липня 2014 року №. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що відповідачем було
проведено перевірку підприємства,
складено акт, на підставі якого
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення. Позивач вважає,
що воно прийняте з порушенням норм
податкового законодавства, а тому
звернувся до суду про його скасування.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року позовні вимоги задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
приватне підприємство "Полімер-Трейд"
зареєстроване Суворовським районним
управлінням юстиції м.Херсона 13
березня 2007 року за № 0008009. Взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 14 березня 2007 року за
№ 5538 та перебуває на обліку в ДПІ у
м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області. Позивач зареєстрований
платником податку на додану вартість
згідно свідоцтва № 200158318 від 23 січня 2014
року. Згідно довідки з ЄДРПОУ АА №750676
основним видом діяльності
ПП"Полімер-Трейд" є неспеціалізована
оптова торгівля.

У період часу з 04 червня по 05 червня 2014
року фахівцем ДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ПП "Полімер-Трейд" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині придбання
товару за період січень-лютий 2014 року
за кодом УКТЗЕД та подальшого
використання, реалізації придбаних
товарно-матеріальних цінностей,
відображення здійснених
фінансово-господарських операцій у
податковій звітності. За результатами
перевірки складено Акт від 13 червня 2014
року № 215/21-03-22-0 (далі- Акт
перевірки).

В Акті перевірки констатовані
порушення ст.44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено податковий
кредит з пдатку на додану вартість за
січень-лютий 2014 року на загальну суму 389
475 грн., в т.ч. за січень 2014 року на суму
ПДВ 155895 грн., за лютий 2014 року на суму
ПДВ 233580 грн., що призвело до завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту звітного
податкового періоду (р.19) за лютий 2014
року на суму ПДВ 233580 грн. та завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р.24) за
лютий 2014 року на суму ПДВ 155895 грн."

На підставі вищезазначеного акту
перевірки від 13 червня 2014 року №
215/21-03-22-0 ДПІ у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24 липня 2014
року № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 155895 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
доведено правомірність прийнятого
податкового повідомлення-рішення від 24
липня 2014 року №, тому прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог ПП "Полімер-Трейд".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Згідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
Кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 75 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

Згідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку контролюючим органом суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Крім того, положеннями ст. 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, видаткові накладні,
податкові накладні, акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг) тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Необхідною умовою для цього є
факт придбання товарів (послуг) із
метою їх використання в господарській
діяльності. За відсутності факту
придбання товарів (послуг) відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів. Визначальною має бути
подія, підтверджена документально. При
цьому, документи мають бути складені
особою, діяльність якої, безумовно,
здійснюється в межах правової
відповідальності, яку можливо
ідентифікувати, відповідальною за
здійснення господарської операції та
під час здійснення господарської
операції.

Відповідно до положень ст. 9 Закону
України, від 16.07.1999, № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що між ТОВ "Полімерна
компанія" (постачальник) та ПП
"Полімер-Трейд" (покупець) 14 січня 2014
року укладено Договір поставки № 7ПП14
(а.с. 107-108). Відповідно до вказаного
договору та додатку №1 до нього
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець - сплатити і прийняти
продукцію - полівінілхлорид марки PVC
GRADE:1091 (К65) у кількості 102,45 тони.
Загальна сума поставки 1 167 930 грн., у
тому числі ПДВ - 194 655 грн. Графік
поставки товару 14 січня 2014 року - 07
лютого 2014 року (а.с. 109-110). Додатком №2 до
договору визначено, що постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
сплатити і прийняти продукцію -
аналогічний матеріал в кількості 102
тони на суму 1 162800 грн., у тому числі ПДВ
193 800 грн. (а.с. 111).

На виконання умов договору в
січні-лютому 2014 року позивачу
поставлено товар полівінілхлорид
марки PVC GRADE:1091 (К65) всього на загальну
суму 2336850 грн., в тому числі ПДВ 389475 грн.,
що підтверджується податковими
накладними (а.с. 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79)
та видатковими накладними (а.с. 50, 53, 56, 59,
62, 65, 68, 71, 74, 77). Оплата товару
підтверджується копіями платіжних
доручень (а.с. 84-95) та банківськими
виписками (картками рахунку) (а.с. 80-83).
Транспортування товару здійснювалось
на підставі Договору №1 про надання
транспортно-експедиційних послуг від 28
січня 2013 року між ТОВ "Полімерна
компанія" (замовник) та ПВП "БКС"
(експедитор) (а.с. 105), що підтверджується
копіями товарно - транспортних
накладних (ТТН) (а.с. 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75,
78).

Вказані документи підтверджують
реальності господарських
правовідносин з зазначеним
контрагентом.

Між ПП "Полімер-Трейд" (замовник) та ТОВ
"Мегатекс-Україна" (виконавець) 03 січня
2014 р. укладено Договір № 0301-Д на
виготовлення готової продукції з
давальницької сировини (а.с. 96-106).
Розділами 2 та 5 договору визначено
умови та способи передачі
давальницької сировини виконавцю, а
також готової продукції замовнику.
Оплата вартості робіт і порядок
відповідних розрахунків встановлено в
розділі 9 договору. Здійснення
господарської операції
підтверджується звітом про
використання давальницької сировини і
матеріалів для виготовлення готової
продукції (а.с. 112-113), актами
прийому-передачі давальницької
сировини на переробку (а.с. 114-138).

Крім того, в матеріалах справи наявні
податкові декларації з податку на
додану вартість (а.с. 170-173, 174-177).

Таким чином, позивачем як до перевірки,
так і до суду були надані первинні
документи у розумінні ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704), на підтвердження фактичного
отримання послуг від контрагента.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
зазначені вище документи первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
складені у відповідності до приписів
діючого законодавства, мають всі
необхідні для цього реквізити, а тому
відповідають критеріям належного
доказу, відповідачем не доведено
правомірність винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення, а
позивач довів суду ті обставини, на які
посилався в обґрунтування позовних
вимог, тому позовні вимоги Приватного
підприємства "Полімер - Трейд"
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Херсонського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г.
Федусик