Справа № 826/4971/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4971/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Безименної Н. В.

суддів: Аліменка В. О.,
Карпушової О. В.

при секретарі: Авраменко М.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства
«Антонов» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства «Антонов» до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бабійчука
Сергія Івановича, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про скасування рішення та зобовязання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач - Державне
підприємство «Антонов» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Бабійчука Сергія Івановича,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, в якому
просило:

- визнати неправомірним Рішення
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Бабійчука С. І. від 06.03.2014 року № 11460707
про відмову у задоволенні заяви
Державного підприємства «Антонов» про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо обтяження речового
права), прийняту 06.03.2014 року за
реєстраційним номером 5722674;

- зобов'язати Державного реєстратора
прав на нерухоме Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Бабійчука С. І. провести державну
реєстрацію обтяження речового права на
нерухоме майно, що розташоване за
адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 41,
згідно із заявою Державного
підприємства «Антонов» про державну
реєстрацію права та їх обтяжень (щодо
обтяження речового права), прийняту
06.03.2014 року за реєстраційним номером
5722674.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.05.2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та ухвалити по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні Київського
апеляційного адміністративного суду
представник позивача - Державного
підприємства «Антонов» - Конюк Ю В.
підтримала вимоги апеляційної скарги
та зазначила, що 12.10.2004 року позивачем
зареєстроване обтяження (договір
застави від 13.08.1999 року № 989) на
нежитлове приміщення, яке знаходиться
за адресою: м. Київ, проспект Перемоги,41
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, проте з
01.01.2013 року діє новий реєстр - Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно,
в якому відсутні відомості про
державну реєстрацію зазначеного вище
обтяження. Також, представник позивача
вказала, що вказані відомості щодо
обтяження повинні бути перенесеними з
недіючого реєстру у новий - Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно.

Представник відповідача -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві -
Шаблієнко А. С. заперечував проти вимог
апеляційної скарги з мотивів,
викладених в письмових запереченнях на
адміністративний позов від 12.05.2014 року
та на апеляційну скаргу від 07.10.2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
13.08.1999 року між позивачем
(застоводержателем) та Акціонерним
банком «Брокбізнесбанк»
(заставодавцем) укладено договір
іпотеки № 989, відповідно до якого
заставодавець передає, а
заставодержатель приймає в заставу
нежитловий будинок, загальною площею
3994,3 кв. м., який знаходиться за адресою:
м. київ, проспект Перемоги, 41 (а. с. 11-14).

На підставі зазначеного договору,
12.10.2004 року в Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
внесено запис № 1370583 про державну
реєстрацію обтяження, тип обтяження:
заборона, тип майна: нежиле приміщення;
адреса предмета обтяження: м. Київ,
проспект перемоги, будинок 41, обтяження
зареєстровано: Друга київська державна
нотаріальна контора (а. с. 59 - зворотна
сторінка аркуша).

Відповідно до рішення Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 11.06.2014 року № 45,
розпочато ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк».

Колегією суддів встановлено, що у
зв'язку з процедурою ліквідації у 2014
році Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк»
(заставодавеця), позивач звернувся до
відповідних органів із заявою про
отримання інформації щодо державної
реєстрації належного йому права
обтяження, проте у отриманому
позивачем витязі з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно у
розділі Державний реєстр речових прав
на нерухоме майно була відсутня
інформація про державну реєстрацію
обтяження на нерухоме майно за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, 41 (а. с. 10).

У зв'язку з відсутністю даних про
зазначене обтяження у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
06.03.2014 року представником позивача
повторно вирішено здійснити державну
реєстрацію обтяження на нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, будинок 41, та
подано до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень (щодо обтяження речового
права) (а. с. 47).

Зокрема, до зазначеної заяви було
подано договір іпотеки від 13.08.1999 року
№ 989, зареєстрований в реєстрі
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

За результатами розгляду заяви
Державного підприємства «Антонов»,
06.03.2014 року відповідачем прийнято
рішення про відмову в задоволенні
заяви, згідно якого позивачу
відмовлено у задоволенні заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо обтяження речового
права), оскільки заявлене право вже
зареєстровано (а. с. 9).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
обтяження - це заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Згідно з ст. 4 зазначеного вище Закону
України обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме податкова застава, предметом якої
є нерухоме майно, та інші обтяження.

У ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» зазначено, що
підставами державної реєстрації
обтяжень є :

1) встановлена законом заборона
користування та/або розпорядження
нерухомим майном;

2) рішення судів, що набрали законної
сили;

3) постанови органів досудового
слідства, державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження
нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого
самоврядування про віднесення
об'єктів нерухомого майна до
застарілого житлового фонду;

6) інші акти відповідних державних
органів та посадових осіб згідно із
законом;

7) договори, укладені у порядку,
встановленому законом.

Приписами ст. 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
встановлено, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку, зокрема, 1) прийняття і
перевірка документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації.

Колегієя суддів звертає увагу, що з
01.01.2013 року відомості про реєстрацію
прав та їх обтяжень вносяться до нового
реєстру - Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав), тобто з 01.01.2013 року діючим
є тільки Державний реєстр прав, а
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна з 01.01.2013 року
припинив роботу.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскільки в новому реєстрі - Державному
реєстрі прав відсутні відомості про
реєстраційні дії, здійснені 12.10.2004 року
№ 1370583, 06.03.2013 року представник
позивача повторно звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про державну реєстрацію обтяження на
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: м. Київ, проспект Перемоги,
будинок 41.

Як вбачається з інформації з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 06.03.2014 року, в державному реєстрі
зареєстровано заборону (архівний
запис) 12.10.2004 року, Другою київською
державною нотаріальною контрою на
підставі договору застави від 13.08.1999 №
989, об'єкт обтяження: житловий будинок
загальною площею 3994,3 кв.м., який
знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, 41.

Отже, на час звернення представника
позивача із заявою про державну
реєстрацію обтяження на підставі
договору застави від 13.08.1999 року № 989,
об'єкт обтяження: житловий будинок
загальною площею 3994,3 кв.м., який
знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, 41, обтяження
(заборона) на підставі того ж договору
вже була зареєстрована.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» державний реєстратор прав на
нерухоме майно встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства та
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону
відмовляє у державній реєстрації прав,
якщо заявником подано ті самі
документи, на підставі яких заявлене
право та обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Колегія суддів дійшла висновку, що
Рішення про відмову у задоволенні
заяви від 06.03.2014 року № 11460707 прийняте
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Бабійчуком Сергієм Івановичем на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
визнання неправомірним Рішення про
відмову у задоволенні заяви від 06.03.2014
року № 11460707 - є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, оскільки Рішення про відмову у
задоволенні заяви від 06.03.2014 року №
11460707 відповідає вимогам законодавства
України, тому вимоги Державного
підприємства «Антонов» про
зобов'язання Державного реєстратора
прав на нерухоме Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Бабійчука С. І. провести державну
реєстрацію обтяження речового права на
нерухоме майно, що розташоване за
адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 41,
згідно із заявою Державного
підприємства «Антонов» про державну
реєстрацію права та їх обтяжень (щодо
обтяження речового права), прийняту
06.03.2014 року за реєстраційним номером
5722674 - є безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що запис про державну реєстрацію
обтяження на підставі договору застави
від 13.08.1999 року № 989 за позивачем з
Єдиного реєстру заборон відчуження
обєктів із нерухомого майна до
Державного реєстру прав не було
перенесено ( а. с. 59).

Відповідно до п. 94 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868 (далі - Порядок № 868), під час
проведення державної реєстрації прав у
Державному реєстрі прав державний
реєстратор використовує дані Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна для цілей
справляння державного мита та/або
перенесення відомостей із зазначених
реєстрів до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі
відсутності відомостей у Державному
реєстрі прав та Реєстрі прав власності
на нерухоме майно використовує
реєстраційні дані, які містяться на
паперовому носії інформації (реєстрові
книги та реєстраційні справи, ведення
яких здійснювали підприємства бюро
технічної інвентаризації), - у разі їх
наявності в органі державної
реєстрації прав.

З огляду на зазначені норми, колегія
суддів дійшла висновку, що починаючи з
01.01 2013 року суб'єкти владних
повноважень, до компетенції яких
належить державна реєстрація прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, не
уповноважені переносити відомості з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна до
Державного реєстру прав без здійснення
реєстраційної дії.

Відповідно до п. 66 Порядку № 868, у разі
коли іпотечним договором, до якого
вносяться зміни і доповнення,
передбачено видачу заставної, заявник
також подає нову заставну, видану у
зв'язку із зміною умов обтяження
нерухомого майна іпотекою, на якій у
разі проведення державної реєстрації
прав державний реєстратор проставляє
відмітку, форму із зазначенням опису,
якої встановлює Мін'юст.

Отже, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу Державного
підприємства «Антонов», що з метою
перенесення відповідних даних з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна до
Державного реєстру прав, позивач може
звернутися до відповідного органу
реєстраційної служби щодо здійснення
реєстраційної дії відповідно до п. 66
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції прийнято рішення з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Антонов» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н. В. Безименна

Судді:
В. О. Аліменко

О. В. Карпушова

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Карпушова О.В.