Справа № 2а-15318/10/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/10292/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
02.12.2010 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011

у справі №2а-15318/10/2670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.Києва

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
02.12.2010 визнато протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва щодо
невизнання податкової декларації СПД -
фізичної особи ОСОБА_2 з податку на
додану вартість за квітень 2010 року
(реєстраційний номер 116103, отриману
18.05.2010) як податкової звітності з
підстав, викладених в листі від 19.05.2010
№1254/3/Г/28-310. Зобов'язано Державну
податкову інспекцію у Голосіївському
районі м. Києва визнати податкову
декларацію СПД фізичної особи ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
податку на додану вартість за квітень
2010 року такою, що подана своєчасно та
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 02.12.2010 змінено : в
частині задоволення позовних вимог
Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м.Києва про зобов'язання визнати
податкову декларацію з ПДВ за квітень
2010 року такою, що подана відповідно
вимог чинниго законодавства скасовано
та постановлено в цій частині нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.Києва про
зобовязання визнати податкову
декларацію з ПДВ за квітень 2010 року,
такою, що подана своєчасно та
відповідно вимог чинного
законодавства-відмовлено. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року (вх. №116103
від 18.05.2010) яка роздрукована на чотирьох
односторонніх аркушах формату А-4,
скріплених між собою.

Відповідно до листа ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва від
19.05.2010 №1254/3/Г/28-310 «Про невизнання як
податкової звітності» податкова
декларація з податку на додану
вартість за квітень 2010 року вважається
не визнана як податкова декларація та
запропоновано надати нову, оформлену
належним чином.

Свою відмову податковий орган
мотивував порушенням позивачем Правил
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого Наказом ДПА
України №166 від 30.06.1997, яким передбачено
подання податкових декларацій з ПДВ на
двох двосторонніх аркушах формату А-4,
скріплених між собою.

Відповідно до абзацу першого підпункту
4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За змістом абзацу п'ятого підпункту 4.1.2
пункту 4.1 цієї ж статті Закону
податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України (додаток №1 до наказу Державної
податкової адміністрації України від
31.12.2008 № 827) передбачено, якщо податкова
звітність, надана органу ДПС платником
податків, заповнена всупереч правилам,
визначеним у затвердженому порядку її
заповнення, то вона може бути не
визнана органом ДПС як податкова
звітність. Підставою про невизнання
податкової звітності є: відсутність
підпису відповідних посадових осіб
(факсиміле не дозволяється);
відсутність скріплення печаткою
підписів платника податків;
відсутність обов'язкових реквізитів
податкового документа; відсутність
обов'язкових додатків до податкової
звітності, передбачених порядком
заповнення відповідної звітності;
неможливість прочитати текст або цифри
внаслідок пошкодження (наприклад,
документи, залиті чорнилом або іншою
рідиною, потерті); наявність порваних
аркушів, підчищень, помарок,
виправлень, дописок і закреслювань;
подання ксерокопії звітних документів;
порушення загальних вимог оформлення
документів податкової звітності.

Аналіз наведених правових норм
свідчить, що підставою для відмови
податкового органу визнати податкову
звітність як податкову декларацію є
такі дефекти її заповнення, що
впливають на адміністрування податку
органом державної податкової служби.

Однак у ході вирішення спору
відповідних недоліків у спірних
деклараціях судами виявлено не було.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстави для скасування постановлених
у справі рішень з мотивів викладених у
касаційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
м.Києва відхилити, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун