Справа № 810/6227/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року місто Київ
№ 810/6227/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів, головуючий
- суддя Шевченко А.В., суддів: Панової
Г.В., Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовомОСОБА_1доДержавної
архітектурно-будівельної інспекції
Українитретя особа:ОСОБА_2,провизнання
протиправними дій, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (далі - відповідач) про визнання
протиправними дій, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії.

В позовних вимогах позивач просив суд
визнати протиправною бездіяльність
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України; скасувати
декларацію № 1492 від 08.08.2012 про початок
виконання будівельних робіт,
зареєстровану Державною
архітектурно-будівельною інспекцією в
Автономній Республіці Крим 10.08.2012 за №
КР 9 (далі - декларація № 1492);
зобов'язати Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України скасувати декларацію № 1492;
надати роз'яснення щодо способу та
порядку виконання постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що бездіяльність Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України полягає у відмові скасувати
декларацію № 1492. Вважає, що саме на
відповідача як на правонаступника
покладені обов'язки по скасуванню
реєстрації декларації, зареєстрованої
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим. У зв'язку з
чим, позивач вважає бездіяльність
відповідача такою, що не відповідає
вимогам чинного законодавства і
просить суд зобов'язати відповідача
скасувати декларацію № 1492.

Ухвалою судді Київського окружного
адміністративного суду від 27.11.2014 до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
було залучено ОСОБА_2.

Про дату, час і місце розгляду справи
сторони та третя особа були
повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

У призначений день та час до суду
сторони та третя особа не з'явилися.

Ухвалою від 15.12.2014 суд вирішив розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки,
площею 0, 1000 га, що підтверджується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ №
448544, кадастровий номер: :01:004:0197.

ОСОБА_2 у грудні 2010 року розпочав
використання земельної ділянки з
кадастровим номером: :01:004:0079, а
саме зведення залізобетонного паркану.
В подальшому з травня 2012 року ОСОБА_2
розпочав будівництво житлового
будинку. При цьому, як зазначає позивач,
ОСОБА_2 захопив частину належної
позивачу земельної ділянки приблизною
площею 0, 0200 га.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.07.2013 у справі № 2а-4751/11/0170/18
(залишено без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
22.05.2014 у справі К/800/42654/13) визнано
протиправним та скасовано висновок
Управління Держкомзему у місті Ялта АР
Крим від 29.11.2010 № 5880-2/10-25-3 щодо
можливості проведення державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки, укладеного між Алупкінською
міською радою та ОСОБА_2.

З часу скасування державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки з
кадастровим номером: :01:004:0079,
укладеного 03.09.2009 між Алупкінською
міською радою та ОСОБА_2, на думку
позивача, у останнього відсутні
правові підстави для користування
зазначеною земельною ділянкою. Однак,
як зазначив позивач, ОСОБА_2 продовжує
будівництво житлового будинку на
земельній ділянці з кадастровим
номером: :01:004:0079.

З приводу незаконного будівництва,
позивач звертався до Алупкінської
міської ради, до Державної інспекції
сільського господарства України, а
також до Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим (далі -
Інспекція ДАБК в АР Крим).

Листом Інспекції ДАБК в АР Крим від
16.09.2013 № 7/1-Н-2250 позивач отримав
відповідь, в якій зазначено, що 10.08.2012 за
№ КР 9 Інспекцією ДАБК в АР Крим
зареєстровано декларацію про початок
виконання будівельних робіт на об'єкт
«Будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд; АР Крим, місто Алупка, між
АДРЕСА_1», договір оренди земельної
ділянки від 29.11.2010, забудовник ОСОБА_2.

Також, в отриманому позивачем листі
Інспекції ДАБК в АР Крим від 16.09.2013
зазначено, що згідно зі статтею 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», внесення
змін до декларацій або скасування
реєстрації декларацій проводиться
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Крім того, Інспекцією ДАБК в АР Крим у
листі від 16.09.2013 № 7/1-Н-2250 зазначено, що
Інспекція ДАБК в АР Крим вважає за
необхідне повідомити, що позбавлена
можливості скасувати реєстрацію
вищевказаної декларації, у зв'язку з
тим, що до теперішнього часу порядок
скасування реєстрації декларацій не
встановлено Кабінетом Міністрів
України.

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом про визнання незаконною та
скасування декларації № 1492.

За результатами розгляду справи №
801/10674/13-а Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим 06.02.2014
прийняв постанову, якою зобов'язав
Інспекцію ДАБК в АР Крим розглянути
питання щодо скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт за адресою: АР Крим,
місто Алупка, між АДРЕСА_1 № 1492 від
08.08.2012, зареєстровану 10.08.2012 за № КР
9.

Згідно з відміткою суду, зазначене
судове рішення набрало законної сили
18.06.2014.

Слід звернути увагу, що з постанови
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим у справі №
801/10674/13-а встановлено, що постановою
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 08.07.2013 у справі № 10903/11/0170/1,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013,
задоволено позов ОСОБА_2 до Управління
Держземагентства в місті Ялта АР Крим,
за участю третіх осіб на стороні
відповідача ОСОБА_1, Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при державному
комітеті України із земельних
ресурсів» в особі Кримської
регіональної філії про зобов'язання
вчинити певні дії, скасовано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди запис № 73 про
реєстрацію державного акту серії ЯИ №
448544 про право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0, 10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2
на землях Алупкінської міської ради,
кадастровий номер: :01:004:0197.

08.11.2013 ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою на постанову
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 08.07.2013 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду АР Крим від
16.10.2013 в адміністративній справі №
2а-10903/11/0170/1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15.11.2013 відкрито касаційне
провадження за скаргою ОСОБА_1 на
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 08.07.2013 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 року.

Судом встановлено, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
22.05.2014 касаційну скаргу ОСОБА_1 частково
задоволено, постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 08.07.2013 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 у цій
справі скасовано. Справу направлено на
новий розгляд до Київського окружного
адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014 у
справі № 810/3691/14, яка набрала
законної сили 08.07.2014, провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Держземагентства
у місті Ялта Автономної Республіки
Крим, треті особи: ОСОБА_1, Державне
підприємство «Центр державного
земельного кадастру», про зобов'язання
скасувати запис про державну
реєстрацію за третьою особою - ОСОБА_5
права власності на земельну ділянку
площею 0, 10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2 на землях Алупкінської міської
ради, кадастровий номер: :01:004:0197,
що вчинений у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та право постійного користування
землею, договорів оренди за № 73 -
закрито.

Таким чином, зазначає позивач, судами
встановлене незаконне використання
ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим
номером: :01:004:0079 за адресою: АР
Крим, місто Алупка, АДРЕСА_1

Позивач 08.07.2014 та 21.07.2014 звертався до
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України із заявами стосовно
скасування реєстрації декларації № 1492.

З наданих відповідей від 18.07.2014 № 40-19-2898
та від 24.07.2014 № 40-19-3027 вбачається, що
декларація № 1492 не скасована. В листах
зазначається, що на цей час Інспекція
ДАБК в АР Крим перебуває в стадії
ліквідації та правонаступника не
визначено.

Позивач вважає бездіяльність
відповідача щодо нескасування
декларації № 1492 протиправною і просить
суд зобов'язати відповідача вчинити
дії по скасуванню цієї декларації, що і
є предметом даного адміністративного
позову.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склались між сторонами, суд виходить з
наступного.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Статтею 257 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлений
порядок виконання судових рішень в
адміністративних справах.

Частинами першою, четвертою та п'ятою
статті 257 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що у
разі необхідності спосіб, строки і
порядок виконання можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів
владних повноважень можуть бути
покладені обов'язки щодо забезпечення
виконання рішення.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, вирішує
суддя адміністративного суду
одноособово, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Суд зазначає, що відносини позивача і
відповідача виникли саме щодо
виконання постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014 у
справі № 801/10674/13-а.

Суд погоджується з доводами позивача в
частині покладення на відповідача
функцій та повноважень, покладених на
Інспекцію ДАБК в АР Крим, до утворення
територіального органу як
структурного підрозділу апарату
Державної архітектурно-будівельної
інспекції в Автономній Республіці
Крим.

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України від 09.07.2014 № 294 «Про
затвердження Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України», у пункті 2 встановлено, що
Державна архітектурно-будівельна
інспекція забезпечує здійснення її
територіальними органами, що
ліквідуються, функцій та повноважень,
покладених на ці органи, до утворення
її територіальних органів як
структурних підрозділів апарату
Державної архітектурно-будівельної
інспекції в Автономній Республіці
Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі.

Відповідно до Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вбачається, що з 01.07.2014 Інспекція ДАБК в
АР Крим знаходиться в стані припинення
за рішенням засновників.

Однак, суд звертає увагу, що у постанові
Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим 06.02.2014 у
справі № 801/10674/13-а зобов'язав Інспекцію
ДАБК в АР Крим розглянути питання щодо
скасування реєстрації декларації № 1492,
а у задоволенні позовних вимог в
частині зобов'язання скасувати
реєстрацію декларації № 1492
- відмовив.

Суд у справі № 801/10674/13-а виходив з того,
що на час звернення позивача до
Інспекції ДАБК в АР Крим був відсутній
порядок скасування реєстрації
декларацій про початок виконання
будівельних робіт, оскільки такий
порядок було встановлено лише
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.2013 № 918 «Про внесення змін до
постанов Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 461 і від 13 квітня 2011
р. № 466», а позивач звертався
до Інспекції ДАБК в АР Крим 16.08.2012.

Постановами Кабінету Міністрів
України від 13.04.2011 № 461 «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та № 466 «Деякі
питання виконання підготовчих і
будівельних робіт» (зі змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 №
918 «Про внесення змін до постанов
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 р. № 461 і від 13 квітня 2011 р. №
466») передбачений порядок скасування
реєстрації декларації про початок
будівельних робіт, в тому числі і за
рішенням суду, що набрало законної
сили.

У даному випадку, в частині позовних
вимог щодо скасування реєстрації
декларації № 1492 постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014 у справі №
801/10674/13-а було відмовлено.

Отже, підсумовуюче викладене, у суду
при розгляді даної справи відсутні
законні підстави як для скасування
реєстрації декларації № 1492, так і для
зобов'язання відповідача - Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України скасовувати реєстрацію
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Також, оскільки бездіяльність
відповідача кореспондується з його
обов'язком виконати рішення суду у
справі № 801/10674/13-а, суд звертає увагу, що
це є порядком виконання рішень судів,
що набрали законної сили, і не повинно
бути предметом розгляду окремої
адміністративної справи.

У зв'язку з наведеним, у суду відсутні
підстави для визнання бездіяльності
відповідача протиправною.

Слід також відмітити, що статтею 258
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачений порядок
звернення судових рішень в
адміністративних справах до
примусового виконання.

Так, частиною першою статті 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за кожним судовим
рішенням, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, за
заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, чи прокурора, який здійснював
у цій справі представництво інтересів
громадянина або держави в суді,
видається один виконавчий лист. Якщо
судове рішення ухвалено на користь
кількох позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом. Якщо судом було
вжито заходів щодо забезпечення позову
за заявою осіб, на користь яких
ухвалено судове рішення, суд разом із
виконавчим листом видає копії
документів, які підтверджують
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

З матеріалів справи не вбачається
звернення судового рішення до
примусового виконання.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог в частині визнання
протиправною бездіяльність Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України; скасування декларації № 1492 та
зобов'язання Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України скасувати декларацію № 1492.

Щодо позовних вимог про роз'яснення
способу та порядку виконання постанови
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 06.02.2014 у
справі № 801/10674/13-а, в цій частині
суд також дійшов висновку про відмову в
задоволенні зазначеної вимоги,
виходячи з наступного.

Питання щодо роз'яснення судового
рішення врегульоване статтею 170
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суд зазначає, що положення частини
першої статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Суд розглядає заяву про роз'яснення
судового рішення протягом десяти днів
із повідомленням заявника (особи, яка
бере участь у справі, державного
виконавця, які звернулися із заявою про
роз'яснення судового рішення) та осіб,
які беруть участь у справі.

При цьому, вказана норма
процесуального закону передбачає
можливість роз'яснення судом
ухваленого ним рішення з метою
усунення такого недоліку, як
незрозумілість судового рішення, що
перешкоджає його належному виконанню,
тобто, роз'яснено може бути постанову
чи ухвалу суду у разі, якщо без такого
роз'яснення її тяжко виконати, оскільки
високою є ймовірність неправильного
виконання внаслідок неясності
резолютивної частини рішення.

Фактично роз'ясненням рішення є зміна
форми його викладення таким чином, щоб
ті частини судового акта, які
викликають труднощі для розуміння,
були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не
вправі вносити будь-які зміни в існуюче
рішення. Тобто процесуальна процедура
роз'яснення судового акта виключає
можливість будь-яким чином змінювати
зміст цього судового рішення, навіть у
разі подальшого виявлення судом
правових помилок, допущених під час
його ухвалення.

Також позивач не вказує підстави, з
яких є необхідність у роз'ясненні
судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що реалізація
права позивача, в даному випадку на
роз'яснення судового рішення в
адміністративній справі № 801/10674/13-а, в
якій ухвалено постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014, може бути
реалізовано виключно в межах справи №
801/10674/13-а шляхом подання відповідної
заяви, а не в даній адміністративній
справі.

Суд також вважає за необхідне звернути
увагу позивача на норми статті 257
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки позивач, без
посилання на будь-які норми Кодексу
адміністративного судочинства
України, сформував свою заяву як
«роз'яснення щодо способу та порядку
виконання постанови суду».

Спосіб та порядок виконання судових
рішень в адміністративних справах
врегульований статтею 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі необхідності спосіб,
строки і порядок виконання можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів
владних повноважень можуть бути
покладені обов'язки щодо забезпечення
виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Визначення порядку виконання рішення -
це встановлення у судовому рішенні
конкретних заходів та дій, які слід
вчинити сторонам, державному
виконавцеві, іншим суб'єктам владних
повноважень у разі, якщо рішення не
буде виконано добровільно.

Відповідно до статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд також звертає увагу на норми статті
264 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідно до
якої, у разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
заінтересованої особи суд може
замінити сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Водночас суд зазначає, що спосіб та
порядок виконання постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014 і заміна
сторони виконавчого провадження у
справі № 801/10674/13-а може бути вирішено
лише після відкриття виконавчого
провадження і за наслідками подачі
заяві саме у справі
№ 801/10674/13-а (з урахуванням визначеної
Законом України «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України»).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог в частині надання
роз'яснення способу та порядку
виконання постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.02.2014.

У зв'язку з викладеним, суд не вбачає
обґрунтованих підстав для задоволення
адміністративного позову, а тому у його
задоволенні слід відмовити повністю.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Водночас, вказана норма не означає, що
будь-яке рішення, дія чи бездіяльність
відповідача - суб'єкта владних
повноважень підлягає скасуванню або
визнанню протиправною.

Згідно з вищевикладеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішення, дію
чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта
владних повноважень) порушено його
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

При цьому, обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів позивача має
довести належними та допустимими
доказами саме позивач.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Доказів понесення таких
витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя:
Шевченко А.В.

Судді:
Панова Г.В.

Спиридонова В.О.